Провадження № 2/344/3444/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

15 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бабій О.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви адвоката Легін Володимира Богдановича, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

адвокат Легін Володимир Богданович, в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовну заяву підписано представником.

В підтвердження повноважень суду надано копію договору-доручення про надання правової допомоги від 07 листопада 2022 року. Згідно даного договору, його укладено між адвокатом Легін В.Б та клієнтом ОСОБА_1 , в свою чергу від імені клієнта договір підписано ОСОБА_3 .

Статтею 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України).

Згідно змісту ч.ч. 1, 2 ст.58ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.60ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. За змістом ч. 4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Суду надано копію довіреності та копію перекладу довіреності серії 24 АА 5104274 посвідченої нотаріусом Шевчук О.В. нотаріального округу с. Богучани, Богучанського району, Красноярського краю. За змістом якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 , та/або ОСОБА_4 та/або ОСОБА_5 вести справи щодо оформлення його спадкових прав, в тому числі надано повноваження на представництво в судах. В свою чергу за змістом вказаної довіреності, її видано терміном на три роки, без права передачі повноважень третім особам.

Таким чином, ОСОБА_3 , всупереч наданим ОСОБА_1 обмеженим повноваженням (зокрема, щодо можливості передоручення права на представництво інтересів в судах), в інтересах ОСОБА_1 07 листопада 2022 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Легін В.Б. на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді.

Отже, за вказаною довіреністю позивач не надавав права передоручення іншим особам на представництво його інтересів.

Тому, оскільки довіреність не передбачає права на передоручення, суд дійшов висновку, що повноваження адвоката Легін В.Б. як представника позивача ОСОБА_1 належним чином не підтверджені, оскільки договір від його імені підписано представницею ОСОБА_3 , договір укладено з перевищенням наданих їй повноважень, оскільки фактично має місце передоручення поноважень на представництво інтересів.

Таким чином, адвокат Легін В.Б. не мав права підписувати позовну заяву від імені ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви з підстав, передбачених законом не є порушенням права на справедливий судовий захист. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави. Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Позовна заява підписана особою, яка немає права її підписувати.

Отже, ураховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню суб`єкту подання.

Про повернення заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення заяви може бути оскаржено. Копія заяви залишається в суді.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву адвоката Легін Володимира Богдановича, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно повернути суб`єкту подання.

Роз`яснити суб`єкту подання, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Бабій О.М.