Справа № 127/6941/22
Провадження № 22-ц/801/1938/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В.В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 рокуСправа № 127/6941/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року, ухвалене суддею Дерновою В.В., повне рішення складено 08 вересня 2022 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного побудованого гаража,

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила знести самочинно побудований ОСОБА_2 гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за її рахунок та стягнути з ОСОБА_2 на її користь всі витрати, пов`язані з виконанням рішення суду та знесенням самочинно побудованого ОСОБА_2 гаражу за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року в цивільній справі № 127/22791/15-ц було зобов`язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно побудованого гаража за рахунок відповідача ОСОБА_2 ..

Постановою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року було залишено в силі.

05 квітня 2018 року було отримано виконавчий лист № 127/22791/15-ц та відкрито виконавче провадження № 64654206, однак, 04 жовтня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У вказаній постанові зазначено, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року не виконано боржником без поважних причин.

Суди повинні враховувати, що неможливо змінити спосіб і порядок виконання судового рішення у немайнових спорах, за якими божник присуджується до вчинення дій, оскільки це призведе до зміни самого рішення суду, а після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення.

Тому позивачка вважає, що належним способом захисту прав та інтересів є звернення до суду з новим позовом до боржника про знесення самочинно спорудженого гаража за її рахунок.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року відмовлено в задоволені позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У скарзі зазначає про помилковість висновку суду з приводу того, що належним способом захисту є звернення до суду із заявою в порядку ст. 435 ЦПК України про зміну способу або порядку виконання рішення суду від 24 лютого 2016 року в цивільній справі №127/2791/15-ц.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що знесення самочинно побудованого гаражу за рахунок відповідача ОСОБА_2 є способом (порядком) виконання рішення суду, який може бути змінений за заявою стягувача у порядку, передбаченому ст. 435 ЦПК України, а не шляхом пред`явлення окремого позову, що є не вірно обраним способом захисту.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак, рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальним правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті третьому частини першої статті 255 ЦПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У даній справі ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила знести самочинно побудований ОСОБА_2 гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за її рахунок.

Апеляційним судом також встановлено, що у 2015 році ОСОБА_1 (де разом з нею позивачами також виступали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) вже зверталася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом знесення самочинно побудованого гаражу.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2016 року в цивільній справі № 127/22791/15-ц, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року, за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Литва-10» про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самовільно збудованого гаражу зобов`язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно побудованого гаража за рахунок відповідача ОСОБА_2 (а.с.7-8, 9-13).

25 лютого 2021 року було видано виконавчий лист № 127/22791/15-ц та пред`явлено його до примусового виконання.

04 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Качеровською А.О. у виконавчому провадженні №64654206 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Зазначено, що рішення суду боржником не виконано без поважних причин (а.с.14-15).

У справі, рішення в якій переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 у 2022 році звернулась до суду із новим позовом до ОСОБА_2 , в якому просить знести самочинно побудований ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 гараж, але вже за її рахунок.

У справі №127/22791/15-ц ОСОБА_1 у 2015 році зверталася до ОСОБА_2 з вимогою про усунення їй перешкод в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно побудованого гаража за рахунок відповідача.

Предметом позовів у цих двох справах є знесення гаража по АДРЕСА_1 , тоді як підставою виступає незаконність побудови ОСОБА_2 гаража по АДРЕСА_1 , що порушує права ОСОБА_1 ..

Із наведеного слідує, що спір між сторонами ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) з приводу знесення самочинно побудованого гаража, який знаходиться на земельній ділянці про АДРЕСА_1 , вже вирішено, рішення набрало законної сили.

Виклад позовних вимог в інші формі, зокрема, знесення спірного гаража за рахунок ОСОБА_1 , а не за рахунок ОСОБА_2 , не змінює суть спору.

Неможливість виконання судового рішення, що набрало законної сили, не може бути підставою для повторного розгляду судами спору між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих же підстав, оскільки суперечить принципам верховенства права, зокрема, правової визначеності.

Фактично, з позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом з метою виконання попереднього рішення суду за рахунок позивача, а не за рахунок боржника, тобто з наміром прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб, що є зміною способу виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції відповідно до положень ч. 1 ст. 377 ЦПК України підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закриттю.

Керуючись ст. 367, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного побудованого гаража закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2022 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Т.М. Шемета

М.М. Якименко