Постанова

Іменем України

11 листопада 2022 року

провадження №22-ц/824/5560/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф.

суддів: Желепи О. В., Кравець В. А.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 20 грудня 2021 року

в складі судді Галась І. А.

у справі №754/15170/21 Деснянського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів

У С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому посилаючись на те, що відповідач, який є дієздатною, працездатною особою, не має хронічних захворювань, не має інших утриманців чи непрацездатних батьків, працює та має стабільний дохід від підприємницької діяльності в розмірі 1 536 917,61 грн за 2020 рік, не виконує свого обов`язку щодо надання матеріальної допомоги на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею, перебуває на її повному утримані та окрім іншого потребує витрат на відвідування дошкільного навчального закладу, просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000,00 грн, щомісячно.

Вказувала, що розмір аліментів в сумі 30 000,00 грн є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, який відповідач має можливість надавати, оскільки офіційно працює фізичною особою-підприємцемта має дохід від підприємницької діяльності в розмірі 1 536 917,61 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 100,00 грн, щомісячно, починаючи з 01.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судові витрати та стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині визначеного судом розміру аліментів, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилалася на те, що рішення суду в цій частині ухвалене з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого не врахував, що нею доведено належними доказами обставини щодо можливості відповідача надавати кошти на утримання дитини в сумі 30 000,00 щомісячно.

Зазначила, що суд безпідставно не взяв до уваги поданий нею доказ, а саме декларацію відповідача про його дохід від підприємницької діяльності.

Судом не враховано, що позивач самостійно дбає про дитину, оплачує її виховання у дитячому дошкільному закладі освіти, самостійно оплачує лікування, несе значні витрати на забезпечення дитини житло; несе витрати для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Також, судом не враховано, що на щомісячне утримання дитини, вона витрачає суму, яка є значно більшою за 2 100,00 грн, а відповідач взагалі не приймає участі в утриманні дитини.

Судом не наведено мотивів про стягнення аліментів саме в сумі 2 100,00 грн та не взято до уваги доводи позивача, що відповідач взагалі не заперечував проти позову та в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі.

Вважала, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки останнє ґрунтується на припущеннях, а не на доказах, як того вимагає закон.

За вказаних обставин просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2021 в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про стягнення аліментів у розмірі 30 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та копію ухвали про призначення справи до апеляційного розгляду (а.с. 119-120).

Від відповідача до суду не надходило відзиву на апеляційну скаргу.

Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з матір`ю, знаходиться на її повному утриманні та вихованні.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що відповідач є дієздатним, працездатним, не має хронічних захворювань, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, працює фізичною особою-підприємцем, має постійний дохід у вигляді прибутку від підприємницької діяльності, і як батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини.

Суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182-184 СК України, які регулюють дані правовідносини, та встановивши, що дитина проживає разом з матір`ю і повністю знаходиться на її утриманні, тоді як батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та як наслідок неправильно визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, що їх замінюють, за створенням умов, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеність стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями частини 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виховання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення, суд частково задовольнив позовні вимоги та визначаючи аліменти у розмірі 2 100,00 грн посилався на те, що такий розмір аліментів визначено законом на одну дитину з 01 грудня 2021 року. Також, визначаючи такий розмір аліментів, суд першої інстанції врахував вік дитини, її стан здоров`я та те, що обов`язок щодо утримання дітей є спільним по відношенню до обох батьків.

Проте, визначаючи розмір аліментів в сумі 2 100,00 грн, суд першої інстанції, встановивши, що дитина проживає разом з матір`ю, на яку окрім матеріального забезпечення дитини покладено й обов`язок у постійному вихованні дитини, контролі, що потребує більше моральних витрат, враховуючи вік і стан здоров`я дитини, дійшов суперечливого висновку про те, що такий розмір аліментів є достатнім та справедливим по відношенню як до інтересів дитини, так і її батьків.

Таким чином, суд першої інстанції, навівши в мотивувальній частині рішення загальні формулювання, які враховуються при визначенні розміру аліментів, не навів підстав для визначення аліментів саме в сумі 2 100,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у пред`явленому в позові розмірі. Більше того, до такого висновку дійшов суд першої інстанції та до цього ж зазначив в мотивувальній частині рішення, що відповідач перебуває в працездатному віці, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надав, а відтак являючись батьком неповнолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття.

Водночас, як вже вказувалося вище, суд першої інстанції за відсутності заперечень з боку відповідача, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у розмірі, який просить позивачка, дійшов суперечливого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів в сумі 2 100,00 грн.

При цьому, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №344/10971/16-ц).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки №02 від 24 лютого 2021 року, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №15 "Едельвейс" з 01 вересня 2020 року і по теперішній час.

Дошкільним навчальним закладом №15 видавалися рахунки на сплату за харчування дитини в дитячому закладі, який відвідує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В матеріалах справи наявні докази оплати рахунків на сплату за харчування дитини.

Однак, визначаючи розмір аліментів в сумі 2 100,00 грн, суд першої інстанції не встановив вищевказаних обставин та не надав правової оцінки доказам, поданим позивачкою на підтвердження позовних вимог, які вказують на те, що перебування дитини на повному утриманні матері, відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, оплата харчування дитини відноситься до загального розвитку дитини і має покриватися за рахунок щомісячного утримання дитини з боку обох батьків.

Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо неврахування судом першої інстанції наданого позивачем доказу, який підтверджує заробіток відповідача, а саме декларацію про отриманий дохід.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, позивач до позовної заяви надала докази на підтвердження доходів відповідача, а саме його податкову декларацію за 2020 рік.

В той же час, у своєму рішенні суд першої інстанції не навів мотивів, щодо відхилення або врахування такого доказу, як того вимагає стаття 89 ЦПК.

Колегія суддів дослідила декларацію про доходи відповідача та встановила наступне.

Згідно з доданою до позовної заяви податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , поданою 16.01.2021 за звітний 2020 рік, загальна сума доходу за звітний (податковий період) становить 1 546 917,61 грн (а.с. 27-34).

Таким чином, позивач на підтвердження своїх доводів щодо визначення розміру аліментів в сумі 30 000,00 грн надала належні докази щодо можливості відповідача надавати таку матеріальну допомогу дитині.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 разом з дитиною зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, проживає разом з дитиною в місті Києві, згідно Договору оренди нерухомого майна та несе значні витрати на забезпечення дитини житлом.

Наявні в матеріалах справи квитанції підтверджують сплату позивачкою коштів за оренду квартири.

Також з матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часто хворіє.

До того ж, матеріали справи не містять доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, що в сукупності з іншими доказами наявними у справі вказує на те, що останній має можливість сплачувати аліменти у вказаній в позові сумі.

Таким чином, зважаючи на викладене та враховуючи факт проживання дитини разом з матір`ю, перебування на її повному утриманні, а також наявні в матеріалах справи докази про сплату позивачкою за відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, лікування дитини, оренду квартири, свідчать про те, що ОСОБА_1 довела заявлений розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 30 000,00 грн, який становить менше ніж 1/4 частина доходу відповідача.

Визначений судом першої інстанції розмір щомісячних аліментів, не відповідає матеріальній можливості відповідача надавати належну матеріальну допомогу відповідно до тих доходів, які він отримує, та є несправедливим по відношенню до дитини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розмір аліментів необхідно визначити у сумі 30 000,00 грн, щомісячно, що відповідає якнайкращим інтересам дитини та не є значним розміром, враховуючи доходи відповідача, і відповідає положенням ст. 182 СК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині визначеного розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про зміну судового рішення в частині визначеного розміру аліментів, а саме щодо збільшення розміру з 2 100,00 грн до 30 000,00 грн.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів, однак невірно визначив розмір аліментів, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в частині визначеного розміру аліментів. А тому апеляційна скарга, в якій позивачка просила скасувати рішення суду, підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалю нове, то й відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що з даним позовом ОСОБА_1 звернулася в жовтні 2021 року.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та враховуючи ціну даного позову (30 000,00 грн) при поданні цього позову підлягав сплаті судовий збір у сумі 908,00 грн.

За приписами Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 908,00 грн у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків визначених у підпунктах а)-г) цього ж пункту та частини цієї статті.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року в частині визначеного розміру аліментів - змінити, збільшивши розмір аліментів з 2 100 грн 00 коп. до 30 000 грн 00 коп.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року в частині - змінити, визначивши судовий збір в сумі 908 грн 00 коп.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ,) на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп., щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ,) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев'ятсот вісім) грн 00 коп.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець