ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/153/22 Номер провадження 22-ц/814/1139/22Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання Ряднини І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 березня 2022 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У січні 2022 року позивач, ОСОБА_2 , звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її користь на утримання спільних дочок, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на одну дитину, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Також, позивач прохала, допустити рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 26.08.2006 року, від якого мають двох спільних дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини з відповідачем погіршились та 08.01.2022 року остаточно були припинені, та вона разом із дітьми переїхала проживати до батьків у місто Глобине. Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Вказувала, що відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, матеріально дітям не допомагає, домовленості про утримання дітей між ними не досягнуто; підстави, які б звільняли батька від обов`язку утримувати дітей відсутні; відповідач працездатний, дієздатний, офіційно працевлаштований, на його утриманні ніхто не перебуває.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03 березня 2022 року позов задоволено:

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на одну дитину, починаючи з 26.01.2022 (дня пред`явлення позову) і до досягнення дітьми повноліття;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею втрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн.;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.;

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

короткого змісту вимог апеляційної скарги

Із вказаним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03 березня 2022 року та ухвали нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів та витрат на правову допомогу відмовити в повному обсязі; вирішити питання про скасування стягнутого судового збору.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник вважає рішення суду першої інстанції (фактично заочне) незаконним, необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що судове рішення засобами поштового зв`язку так і не отримав. Рішення було винесене за його відсутності та відсутності його адвоката, що фактично позбавило його можливості приймати участь у справі, реалізувати процесуальні права, передбачені ЦПК України.

Звертав увагу на той факт, що вже більше чотирьох років вони із дружиною та дітьми постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , періодично діти їздять на відпочинок в межах Полтавської області, він залишився у місті Миколаїв для пошуку роботи. З дружиною вони перебувають у шлюбі більше 15 років та протягом всього часу піклувався про родину. Станом на даний час він є безробітним, жодних доходів не отримує; намагання працевлаштування зведені нанівець внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Вважає, що прийняття судового рішення щодо стягнення аліментів є передчасним, оскільки і без вказаного рішення він утримує своїх дітей. Позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів, що діти не проживають разом із ним.

Щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу у сумі 1 500,00 грн. вказував, що оскільки вони з позивачкою перебувають у шлюбі, ці кошти є спільною сумісною власністю, а тому не підлягають стягненню з нього, а стягнення з нього судового збору у сумі 992,40 грн. суперечить закону, оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не сплачувала та не має платити судовий збір.

заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до Полтавського апеляційного суду не надходив.

щодо явки учасників справи;

Позивач, ОСОБА_2 , 05.05.2022 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Скаржник (відповідач), ОСОБА_1 17.05.2022 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, апеляційну скаргу підтримав, прохав задовольнити її в повному обсязі.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

Місцевим судом установлено, що, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 травня 2009 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 березня 2013 року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками дітей зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Встановивши, що діти сторін проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Дослідивши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, винесеним з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції та нормативно-правове регулювання; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживають діти.

У відповідності дост.430ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 26.08.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 3), від якого мають двох спільних дітей, що також підтверджено належними доказами у справі.

При зверненні до суду із позовом позивачем надано довідку № 02-38/24 від 14.01.2022, виданою відділом виконавчого комітету Глобинської міської ради (а.с. 9), з якої вбачається, що позивачка та її діти, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають за адресою АДРЕСА_2 .

Суд відхиляє доводи скаржника про те, що рішення суду про стягнення аліментів є передчасним через те, що сторони перебувають у шлюбі та позивачем не доведено належними доказами, що діти не проживають разом із ним, оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживають діти, а наявність шлюбу між сторонами не позбавляє права на звернення до суду.

Відсутність доходів та офіційного працевлаштування не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дітей.

Всупереч принципу змагальності, відповідачем не доведено належними і достатніми доказами у справі, що діти проживають із ним та перебувають на його повному утриманні.

Щодо доводів скаржника про розгляд справи місцевим судом за його відсутності та відсутності його адвоката.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглядалась судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Судова повістка-повідомлення разом із позовною заявою та ухвалою про відкриття провадження, що була надіслана відповідачу за адресою АДРЕСА_1 , повернулась до суду без вручення з причини «відсутності адресату».

Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, серед іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на те, що іншої адреси відповідач суду не повідомляв, ані особисто, ані через свого представника, враховуючи, що судова повістка надіслана відповідачу у передбаченому законом порядку, апеляційний суд не вбачає процесуальних порушень у розгляді місцевим судом справи за відсутності відповідача.

Щодо заперечень апеляційної скарги стосовно стягнення судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позовні вимоги позивача були задоволені судом першої інстанції у повному обсязі.

В силу положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу), покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано квитанцію № б/н від 20.01.2022 року про фактичну оплату професійної правничої допомоги адвоката на загальну суму 1 500 грн. у зв`язку з чим судом першої інстанції вірно стягнуто зазначену суму з відповідача.

Доводи скаржника про те, що ці кошти є спільною сумісною власністю, оскільки вони з позивачкою перебувають у шлюбі, а тому не підлягають стягненню з нього, апеляційний суд відхиляє, оскільки в межах розподілу судових витрат судом не вирішується питання про правовий режим коштів, а враховується факт понесення витрат стороною, на користь якої ухвалено рішення, що підтверджений належними доказами.

Також, рішенням суду першої інстанції стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Заперечення скаржника щодо незаконності стягнення з нього судового збору є неслушними, з огляду на наступне.

Позивач при зверненні до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. (аналогічна правова позиція, висловлена у постановах Верховного Суду від 02.02.2022 № 464/3076/16-ц, від 27.10.2021 № 643/8646/15, від 06.10.2021 № 591/7332/18)

З урахуванням того, що позивачка, на користь якої було ухвалено рішення, була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів, за відсутності підстав звільнення відповідача від сплати цих витрат на підставі закону, суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача в дохід держави суму судового збору, за ставкою, що була встановлена станом на час звернення позивача до суду.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, винесене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його перегляду відсутні.

В силу ч. 13 ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат, а також компенсації скаржнику витрат, понесених ним під час апеляційного перегляду не вбачається.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ч. 4 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 19 травня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль