Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

7 грудня 2022 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що вона є власником 55/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

В червні 2021 року ОСОБА_4 без дозволів та з порушенням будівельних норм і правил здійснила капітальний ремонт даху над частиною будинку, співвласником якого вона є.

Після проведення вказаного ремонту на її частині будинку з`явилися тріщини на стінах. Окрім цього, у місці примикання заміненої частини даху з іншою частиною даху виникла щілина, через яку у її кімнату потрапляє вода від опадів.

Посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 їй заподіяна майнова шкода, розмір якої згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності становить 108513,00 грн, позивач просила стягнути з відповідача вказану суму коштів.

Також ОСОБА_1 , посилаючись на перенесення внаслідок неправомірних дій відповідача душевних страждань, зумовлених пошкодженням її майна, просила стягнути з останньої 10000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

12 травня 2022 року позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 208513 грн на відшкодування матеріальної шкоди (108513 грн на відшкодування збитків, завданих пошкодженням майна та 100000 грн на відшкодування збитків, зумовлених ремонтно-будівельними роботами), а також 50000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

14 грудня 2021 року до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов вона не визнає, вважає його безпідставним і не обґрунтованим. Позивачем не доведено, що шкода заподіяна внаслідок неправомірних дій відповідача, та не обґрунтовано доказами розмір шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в ході судового розгляду дали показання про те, що після ремонту даху над частиною будинку, яка належить ОСОБА_4 , через певний проміжок часу з`явилася тріщина на стіні частини будинку, яка належить ОСОБА_1 . Також останні повідомили, що в кімнаті, яка належить ОСОБА_1 були сліди підтікання води, наявна пліснява та відклеїлись багети, зазначили, що розмір заподіяної шкоди ОСОБА_1 їм не відомий у зв`язку з тим, що вони не володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Суд, дослідивши письмові докази, що надані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 55/100 ідельних частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації № 1415 від 04.08.2021.

Згідно з цією ж довідкою власником інших 45/100 частини будинку є ОСОБА_11 .

Даний будинок є одним цілим, що підтверджується технічним паспортом та відомостями бюро технічної інвентаризації.

Поділ в натурі будинку не здійснено, однак фактично будинок поділений на дві квартири із самостійними виходами.

Квартира АДРЕСА_2 є зареєстрованим місцем проживання відповідача, що підтверджується довідкою Романівської селищної ради № 2389/02-19 від 11.11.21.

Згідно акту обстеження технічного стану будівель і споруд від 12 липня 2021 року встановлено, що над квартирою АДРЕСА_3 здійснено ремонт даху із порушенням норм і правил встановлення конструкцій за ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» пп. 6.1.4.; 6.2.2; 6.2.4.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач, надала звіт про оцінку майна, виконаний на її замовлення приватним підприємством «КОЕКС».

Згідно вказаного звіту розмір матеріальних збитків, спричинених 55/100 ідеальним частинам житлового будинку АДРЕСА_1 становить 108513 грн.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Результат аналізу положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, можна зробити висновок, що законодавством саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Разом із тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди (правовий висновок Верховного Суду у справі № 554/10836/16-ц ).

Даючи оцінку наданим позивачем доказам, що підтверджують факт заподіяння їй відповідачем шкоди та її розмір, суд вважає за необхідне зазначити, що ні актом обстеження технічного стану житлового будинку по АДРЕСА_1 від 12 липня 2021 року, ні звітом про оцінку майна, виготовленим ПП «КОЕКС», не встановлено, що саме внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_4 у частині будинку, яка знаходиться в користуванні позивача, утворилися пошкодження.

При цьому, в акті обстеження, складеному комісією Романівської селищної ради, відсутні будь-які відомості про спричинену шкоду, а в звіті ПП «КОЕКС» зазначено про наявність тріщини в місці примикання стіни прибудови до стіни основної будівлі, про наявність запіненої щілини в місці примикання покрівлі прибудови до покрівлі основної частини будівлі, про відставання потолочних багетів та плінтусів у ванній кімнаті, про сліди затікання вологи на стелі кімнати.

Водночас у звіті ПП «КОЕКС» містяться численні логічні хиби, які в кінцевому результаті позбавляють суд можливості перевірити достовірність проведених оцінювачем розрахунків.

Так, згідно пункту 3 вищевказаного звіту (аркуш справи 27) зазначено, що візуальний огляд та фіксація пошкоджень проводилися оцінювачем 29.07.2021 року. У наступному абзаці зазначено, що огляд проводився 20 липня 2021 року. У висновку ж про ринкову вартість об`єкта оцінки (аркуш справи 18) зазначено, що договір на проведення оцінки укладено 22.07.2021, а датою завершення складання звіту є 28.07.2021 року.

У пункті 4 звіту визначено, що майновий збиток розраховано за формулою: Взбит=Уроб+Вмат*Кфіз+Вемм, де

Уроб -вартість ремонтно-будівельних робіт, грн;

Вмат- вартість матеріалів, виробів та конструкцій, грн;

Кфіз- коефіцієнт фізичного зносу будівельних матеріалів, виробів та конструкцій;

Вемм-вартість експлуатації машин та механізмів, грн.

У пункті 6 звіту міститься формулювання: «Відповідно Відомості ресурсів до локального кошторису на будівельні роботи № 02-001 вартість матеріалів, виробів і конструкцій складає 4976 грн з ПДВ».

У наступному ж абзаці вартість матеріалів, виробів і конструкцій з урахуванням фізичного зносу зазначена в сумі 48619. Саме ця сума застосована до формули розрахунку майнового збитку.

При цьому у звіті не зазначено причину зазначення двох різних показників вартості матеріалів, виробів та конструкцій, які істотно відрізняються між собою.

Також у пункті 6 звіту зазначено, що вартість відновлювального ремонту, включаючи вартість ремонтно-будівельних робіт, вартість матеріалів, виробів та конструкцій, а також вартість експлуатації машин та механзмів станом на дату оцінки, відповідно до проведених розрахунків складає 15749 грн, що, в свою чергу, не корелюється ні з локальним кошторисом на будівельні роботи № 02-001, ні з висновком про розмір заподіяного збитку у розмірі 108513 грн.

У підготовчому провадженні, за клопотанням сторін, була призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання, які відносяться до предмету доказування у даній справі. Оплату за провпдення вказаної експертизи було покладено на позивача. Зазначена експертиза не була проведена через несплату рахунку позивачем.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасники справи зобов"язані, серед іншого, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки встановленні законом або судом та не приховувати докази.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 статті 81 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 129 Конституції України, статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи, що жодного доказу на підтвердження тієї обстанини, що внаслідок саме неправомірних дій ОСОБА_4 була спричинена матеріальна та моральна шкода ОСОБА_1 та не надано позивачем доказів розміру заподіяної шкоди, у задоволенні позовних вимог останньої слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Тридцятиденний строк на оскарження даного судового рішення слід обчислювати з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 14 грудня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук