Ухвала

Іменем України

29 липня 2022 року

м. Київ

справа № 403/12333/12

провадження № 61-6913ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року у складі судді Лукінової К. С. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ» або Банк) звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 403/12333/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, по якій 10 лютого 2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення.

В обґрунтування заяви Банк посилався на втрату виконавчих документів та пропущення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання з причин, які не залежали від стягувача.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року, у задоволенні заяви АТ «ПУМБ» відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що заявником не надано доказів втрати оригіналу виконавчого листа, не здійснено активних дій для реалізації своїх прав в частині встановлення та з`ясування обставин втрати виконавчого документа. Крім того, строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, доказів поважності причин пропуску строку Банком не надано, тому відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

У липні 2022 року засобами поштового зв`язку АТ «ПУМБ» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував певні обставини, зокрема, що виконавчий лист втрачено з вини державної виконавчої служби, оскільки неналежним чином направлено копію постанови про повернення виконавчого документа. Зазначену обставину Банк вважає поважною причиною для поновлення пред`явлення його до виконання.

Заявник вважає, що оскільки виконавчий лист втрачено та він не знаходиться ні у стягувача ні у відділі державної виконавчої служби, тому зазначене унеможливлює виконання судового рішення та порушує майнові права Банку.

Зазначає, що висновки судів суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 11 березня 2021 року у справі № 2-16/10, від 26 грудня 2018 року у справі № 334/5342/16-ц, від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, від 12 січня 2022 року у справі № 673/1280/20

Щодо оскарження судових рішень у частині визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними та його поновлення

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року у частині визнання причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання неповажними не підлягають касаційному оскарженню.

Щодо оскарження судових рішень у частині видачі дубліката виконавчого листа

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Стягнуто з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 6102165 у розмірі 2 307 582,32 грн.

01 листопада 2016 року представник ПАТ «ПУМБ» отримав виконавчі листи.

Відповідно до інформації, наданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження № 52894145 за примусовим стягненням з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» коштів у розмірі 2 307 582,32 грн відкрито 15 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Григорчуком П. В. на підставі виконавчого листа від 01 листопада 2016 року № 403/12333/12, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська. Винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та внесено відповідні відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно. 22 червня 2017 року старшим державним виконавцем Григорчуком П. В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Повідомлено, що перевіркою виконавчого провадження встановлено, що в матеріалах справи міститься копія виконавчого листа та зроблено висновок про направлення оригіналу виконавчого документу стягувачу.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановив відсутність поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду можуть бути предметом касаційного перегляду лише у частині відмови в задоволенні заяви АТ «ПУМБ» про видачу дублікату виконавчого листа, а тому відсутні правові підстави вважати, що при відмові у видачі дубліката виконавчого листа судом порушено вимоги закону, оскільки видача дубліката виконавчого листа можлива лише у випадку, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або такий строк був поновлений судом.

Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви АТ «ПУМБ» про видачу дубліката виконавчого листа з огляду на закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Посилання в касаційній скарзі на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 11 березня 2021 року у справі № 2-16/10, від 26 грудня 2018 року у справі № 334/5342/16-ц, від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, від 12 січня 2022 року у справі № 673/1280/20 є необґрунтованими, оскільки у справах встановлені різні фактичні обставини.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який, на думку стягувача, свідчить про наявність підстав для задоволення вимог заяви, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної АТ «ПУМБ» необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права щодо відмови у видачі дубліката виконавчого листа є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак