Справа № 202/4527/17
Провадження №2/202/13/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання Калантаєнка Д.В.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інна Володимирівна, відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур про визнання факту сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернулася з позовом до суду за результатами розгляду якого, керуючись ст.ст. 60, 74 СК України, просила суд: встановити факт її проживання разом із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства з вересня 2014 року по 3 квітня 2017 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира) спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_4 ; визнати за позивачем право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Позов мотивований тим, що позивач та померлий ( ОСОБА_4 , який припадав рідним сином відповідача) проживали разом, як сім`я в період з вересня до 03.04.2017 по 3 квітня 2017 року. За наполегливим проханням ОСОБА_4 позивач звільнилась з роботи та вела домашнє господарство, допомагала йому у побутових речах в силу його фізичного стану (мав хворобу ОСОБА_5 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Під час їхнього спільного проживання на ім`я ОСОБА_4 було придбано квартиру, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 . Позивач вважає, що зазначена квартира має бути визнана судом її спільною власністю та ОСОБА_4 , оскільки вони проживали разом, вели спільний побут, купували техніку, меблі, за спільні кошти робили ремонт, мали намір одружитися.

Відповідач у справі все заперечує, оскільки спірна квартира була придбана за власні кошти її сина - померлого ОСОБА_4 , а також того, що позивачем не доведено, що позивач та її син проживали однією сім`єю.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

На підтвердження обставин викладених у позовній заяві, а саме: проживання разом позивача з ОСОБА_4 однією сім`єю, ведення спільного побуту, придбання техніки, замовлення меблів, ремонту, наміру одружитися позивачем надано наступні копії документів.

Так, у відповідності до копії договору підряду на виготовлення меблів №14.02, укладеного СПД « ОСОБА_6 » з ОСОБА_3 , та доставочного листа №А07/12-09, за адресою спірної квартири було доставлено меблі на загальну суму 24180,00 грн. Суд, звертає увагу, що відповідний договір не містить підпису виконавця СПД «Бондарь Н.А.».

Також, ОСОБА_3 17 жовтня 2016 року було укладено договір купівлі-продажу метало-пластикових конструкцій № 1012883. Відповідно до умов договору ПП ОСОБА_7 зобов`язався поставити ОСОБА_3 металопластикові конструкції на загальну суму 14 711,00 грн. Адреса замовника вказана: квартира АДРЕСА_1 . Суд, звертає увагу, що відповідний договір, також, не містить підпису виконавця.

Позивачем долучено копії платіжних документів та чеків на придбання різних побутових товарів, в тому числі, для ремонту. В той же час суд звертає увагу, що у відповідних документах відсутні відомості про платника.

Із фотосвітлин, долучених до матеріалів справи, вбачається спільне проведення часу ОСОБА_3 з ОСОБА_4

23 березня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийнято заяву від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про державну реєстрацію шлюбу.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подано заяву про перенесення дати державної реєстрації шлюбу на 25 квітня 2017 року, у зв`язку із від`їздом.

Також, судом встановлено, що 17 вересня 2016 року ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 за ціною - 149 823, 00 грн. про що укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріально - п.п. 1.2, 1.4. вказаного договору.

Пунктом 1.9. зазначеного правочину вказано, що покупець, тобто ОСОБА_4 набуває майно в особисту власність та за особисті кошти, оскільки він в шлюбі не перебуває.

Згідно довідки Голови правління ОСББ «Мрія 71» вбачається, що ОСОБА_4 з 7 лютого 2017 року по 3 квітня 2017 року проживав за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Як вбачається із медичної документації ОСОБА_4 мав захворювання, а саме: хворобу Бехтєрєва, хронічний катаральний езофагіт та гіпертонічну хворобу 2 ступеня, інвалід ІІ групи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №134.

Також позивачем надано копії накладних від 4 квітня 2017 року, за змістом якої ОСОБА_3 сплачено кошти у розмірі 6 153, 00 грн. та 1 860,00 грн. за оформлення/придбання ритуальних послуг.

З травня 2017 року ОСОБА_3 сплачуються кошти за надані комунальні послуги, за адресою: квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними копіями квитанцій.

У відповідності до копії паспортних даних місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається із копії трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мала трудову діяльність з 21 вересня 2006 року по липень 2013 року.

У відповідності до попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку, укладеного 4 січня 2015 року, ОСОБА_8 (мати позивача), як продавець, та ОСОБА_9 , як покупець, зобов`язались у майбутньому укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , за ціною 10 000 дол. США, до 4 лютого 2015 року.

Згідно довідки про наявність банківських рахунків ОСОБА_4 у ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 2011 року по 2016 рік, витребуваних за клопотанням представника відповідача, судом встановлено наявність коштів та їх рух, наявність депозитних рахунків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що позивач та її син ОСОБА_4 почали проживати разом з вересня 2014 року. ОСОБА_3 жила за кошти її сина.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зустрічались, потім почали орендувати квартиру і жити разом. Через деякий час вони купили квартиру, робили там ремонт і планували весілля. ОСОБА_4 мав своє підприємство пов`язане з програмним забезпеченням. Щодо заощаджень та доходу ОСОБА_4 свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона є матір`ю ОСОБА_3 (позивача), її донька та ОСОБА_4 проживали разом спочатку в орендованій квартирі, а згодом купили квартиру де робили ремонт, було заплановано весілля. На купівлю квартири вона давала кошти у сумі 5 000 дол США.

Свідок ОСОБА_11 дала покази, що вона товаришує із ОСОБА_8 , їй відомо, що ОСОБА_4 у 2014 році було прооперовано. Вона працює у лікарні та особисто допомагала при перебуванні ОСОБА_4 у медичному закладі. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після його операції у 2014 році, почали проживати разом як сім`я. Весілля було перенесено у зв`язку із смертю бабусі ОСОБА_3 . Квартиру купували разом. Свідок неодноразово приходила у гості до їхньої сім`ї у квартиру АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що він є братом ОСОБА_4 та сином ОСОБА_1 , яка продала майно у ОСОБА_13 і переслала ці кошти свідку. На вказані кошти було придбано спірну квартиру, грошей було достатньо. ОСОБА_4 розроблював різні айті програми. Квартира була придбана для проживання там ОСОБА_1 (матері).

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19 (провадження № 61-5155св20) дійшов правого висновку про те, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) вказувала на те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

При цьому, слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Так положеннями ЦПК України визначено, що є доказами у цивільній справі, зокрема доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, сторона позивача не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання саме однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 у заявлений період, оскільки надані позивачем докази не підтверджують факту ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя у заявлений період. Вказаних висновків суд дійшов з огляду на таке.

Надані позивачем світлини відображають проведення спільного часу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак відповідні фото не мають дати їх створення, що свідчить по те, що вони могли бути здійснені в інший період. Крім цього, такі фото жодним чином не підтверджують ані факту ведення спільного господарства, ані наявності спільного побуту, бюджету ані взаємних прав та обов`язків подружжя.

З наданих суду свідчень суду стало відомо про спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Також судом встановлено, що позивач за період проживання з ОСОБА_4 будь-якого офіційного доходу не мала, була зареєстрована за іншою адресою.

Копії договорів про замовлення купівлі-продажу метало-пластикових конструкцій та договору підряду на виготовлення меблів не містять підписи виконавців, а надані на підтвердження виконання вказаних договорів платіжні документи не містять інформації про платника. Таким чином, суд не може достеменно пересвідчитись у тому, що відповідні договори були укладені та виконані вказаними сторонами, а також і те, що ОСОБА_3 мала відношення до оплати таких договорів.

Факт сплати комунальних послуг ОСОБА_3 за надані комунальні послуги, за адресою: квартира АДРЕСА_1 , також не може підтверджувати взаємних обов`язків подружжя, оскільки відповідні оплати здійснювались позивачем з травня 2017 року, тобто після смерті ОСОБА_4 .

Подання заяви, до відділу реєстрації цивільного стану, про реєстрацію шлюбу дійсно свідчить про намір зареєструвати шлюб та створити сім`ю, однак жодним чином не підтверджує факт проживання позивача з ОСОБА_4 у період з вересня 2014 року по 3 квітня 2017 року.

Додатково суд звертає увагу, що надана копія договору до попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку, укладеного 4 січня 2015 року, де ОСОБА_8 (мати позивача), як продавець, та ОСОБА_9 , як покупець, зобов`язались у майбутньому укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , за ціною 10 000 дол. США, до 4 лютого 2015 року, жодним чином не може свідчити про наявність коштів у ОСОБА_3 , через відсутність самого основного договору і доказів його виконання відчуження квартири та отримання коштів.

Таким чином, судом дійсно встановлено, в тому числі із показів допитаних свідків, що позивач та ОСОБА_4 проживали деякий час разом, однак позивачем не доведено факту ведення спільного з ОСОБА_4 спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Таким чином факт лише спільного проживання осіб не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ), треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Двірник Інна Володимирівна (м.Дніпро, вул. Пастера, 10), відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур (м.Дніпро, вул. Старокозацька, 56) про визнання факту сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення буде виготовлено 02.05.2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін