ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1722/21Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О
Провадження № 22-ц/817/397/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Покотило Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №595/1722/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2022 року про відмову в забезпеченні позову, ухвалену суддею Содоморою Р.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Бучацької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Бучацької міської ради про розірвання шлюбу, укладеного 03 серпня 2013 року між сторонами, який було зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №86; визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 (а.с. 3-5, матеріалів справи).

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просив: зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної п`ятниці з 09:00 години до 18:00 години (а.с. 1-5).

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що заходи забезпечення позову підлягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця дитини, проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Бучацької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - відмовлено (а.с. 14-16).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2022 року у справі №595/1722/21 та прийняти нове судове рішення, яким в порядку забезпечення позову зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної п`ятниці з 09:00 години до 18:00 години, посилаючись на те, що вона є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи та порушенням норм процесуального права (а.с. 22-28).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав, що батько, який на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько, не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Вказує, що суд дійшов висновку, що для забезпечення позову шляхом визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні дитини на час розгляду справи суду, позивачем повинно бути надано суду висновок органу опіки та піклування виконкому Бучацької міської ради, проте, висновок Служби у справах дітей Бучацької міської ради не надано суду такого висновку, чим безпідставно свідомо зволікає із наданням висновку щодо розв`язання спору, який був витребуваний судом, тим самим сприяє відповідачці у порушенні прав позивача. Більше того, 18 січня 2022 року ОСОБА_2 без його відому забрала дитину з дошкільного навчального закладу "Теремок" та втекла у невідомому напрямку, що підтверджується розпискою, яка написана власноруч останньою. З того часу, він своєї дочки не бачив і не спілкувався з нею. Зокрема, вважає, що до ухвалення рішення у справі дочка повинна спілкуватися з обома батьками. Відсутність спілкування дитини з батьком несе реальні ризики руйнування нормальних психо-емоційних зв`язків між дочкою та батьком, і як наслідок - реальну загрозу неможливості ефективного виконання остаточного рішення суду у цій справі. Посилається на те, що ніколи не обмежував і не забороняв дружині бачитись, спілкуватись чи проживати разом з дитиною. Вважає, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком. Тому, такий захід забезпечення позову буде сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між ним та дочкою, відповідатимуть інтересам як батька так і дитини, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з батьком. При цьому, спільне проведення часу батька та дитини є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав відповідача та не призведе до негативних наслідків для останнього, з огляду на наявність спору про визначення місця проживання дитини. Крім того, ОСОБА_2 подала заяву до Міністерства юстиції України про забезпечення повернення дитини до Російської Федерації. Однак, вказана обставина, навпаки свідчить про намагання відповідачки вивезти дитину, яка є громадянином України, і має в Україні постійне місце проживання, в Російську Федерацію, а відтак - про наявність загрози невиконання рішення суду взагалі.

ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Бучацької міської ради своїм правом на відзив не скористалися.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Покотило Ю.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно. Як вбачається із акту опитування свідків від 19 травня 2022 року, що жителі АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтверджують, що гр. ОСОБА_2 зареєстрована по адресу АДРЕСА_1 , але не проживає по даній адресі з 19 січня 2022 року по даний час. Факт реєстрації відповідача також підтверджується довідкою про склад сім`ї.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Бучацької міської ради в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Покотила Ю.В., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що для забезпечення позову шляхом визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні дітей на час розгляду справи суду, позивачем повинно бути надано суду висновок органу опіки та піклування виконкому Бучацької міської ради про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, суд в будь-якому випадку керується якнайкращими інтересами дитини, а позивачем не подано до суду необхідних та достатніх доказів того, що саме таке забезпечення позову відповідатиме як найкращим інтересам дитини: по-перше буде забезпечено збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге буде забезпечено її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки судом порушен норми процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу змісту норм глави 10 ЦПК України "Забезпечення позову" та правової природи заходів забезпечення позову, вони мають такі основні ознаки: 1) заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер захисту прав; 2) судове рішення про забезпечення позову не є остаточним рішенням по суті справи; 3) заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Принципів попередніх і забезпечувальних (охоронних) заходів у міжнародному цивільному процесі Міжнародної асоціації процесуального права попередні і забезпечувальні заходи мають дві принципові цілі у цивільних спорах: а) збереження існуючого status quo до вирішення спору по суті; б) збереження активів, за рахунок яких остаточне судове рішення може бути виконано.

Відповідно до Правила 17.1 "Попередні заходи та охоронні заходи", що закріплено у Правилах міжнародного цивільного процесу ALI/UNIDROIT, суд може вжити попередній захід для того, щоб обмежити поведінку сторони чи іншої особи або змусити її до поведінки у випадках, коли необхідно зберегти можливість надання ефективного засобу судового захисту до ухвалення остаточного судового рішення або ж для того, щоб підтримати або іншим чином врегулювати існуючу ситуацію (status quo).

Консультативна рада європейських суддів у своєму Висновку від 24 листопада 2004 року №6 "Про справедливий судовий розгляд у розумні строки і роль судді у судовому процесі з урахуванням альтернативних способів вирішення спорів" визначила, залежно від мети, два види попередніх заходів, які можуть бути застосовані судом: 1) заходи, спрямовані на забезпечення виконання рішення (наприклад, накладення арешту або "замороження активів"); 2) засоби з тимчасового врегулювання ситуації (наприклад, у сімейних спорах).

Перелік видів забезпечення позову передбачений статтею 150 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України); а також встановленням обов`язку вчинити певні дії (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Частиною десятою статті 150 ЦПК України визначено заборону вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Вказані норми міжнародного права кореспондуються із положеннями статті 141 СК України, відповідно до якої мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, та із положеннями частини третьої статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі статтею 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні "Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії" від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

Отже, системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що батько, який на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини, проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб, який укладений 03 серпня 2013 року між сторонами, який було зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №86; визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком.

У заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив суд до набрання судовим рішенням у справі законної сили, забезпечити позов шляхом: зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної п`ятниці з 09:00 години до 18:00 години.

На обґрунтування обраного виду забезпечення позову ОСОБА_1 посилався на необхідність забезпечення контакту батька з малолітньою донькою на час розгляду справи, оскільки відповідач порушила усну домовленість між сторонами щодо місця проживання дитини та участі батьків в її вихованні і це призвело до позбавлення малолітньої дитини батьківського піклування.

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2022 року ОСОБА_2 написала розписку завідуючому дитячого садочка Бучацького навчального закладу "Теремок", що сьогодні вона забрала дитину з садочку, і дочка знаходиться під її опікою (а.с.8).

23 січня ОСОБА_2 надала письмові пояснення начальнику відділу поліції № 2 про те, що її дочка ОСОБА_8 знаходиться з нею. Повідомити про своє місце проживання не може, оскільки боїться погроз і переслідування ОСОБА_1 (а.с.7).

Отже, з обставин справи випливає, що на розгляді в суді знаходиться справа про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , яка тривалий час розглядається із-за неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_2 , дитини проживає окремо від батька і позбавлена батьківського спілкування.

Крім того, положеннями частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

ОСОБА_1 згідно приписів статті 19 СК України надано висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому вказано, що враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини №13 від 21 лютого 2022 року, орган опіки та піклування виконавчий комітет Бучацької міської ради, захищаючи найкращі інтереси дитини, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи те, що малолітня ОСОБА_3 проживає окремо від батька, позбавлена батьківського спілкування, судом тривалий час розглядається справа про встановлення місця проживання малолітньої, в матеріалах справи є висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради щодо розв`язання спору, тому колегія суддів вважає, що слід заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_8 задовольнити.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2022 року про відмову в забезпеченні позову - скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_1 ) надавати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Бучацьким РС УДМС України в Тернопільській області 13 липня 2013 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , телефон: НОМЕР_4 ) можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної п`ятниці з 09:00 години до 18:00 години.

Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Бучацьким РС УДМС України в Тернопільській області 13 липня 2013 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , телефон: НОМЕР_4 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2022 року про відмову в забезпеченні позову - скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_1 ) надавати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Бучацьким РС УДМС України в Тернопільській області 13 липня 2013 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , телефон: НОМЕР_4 ) можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітньою дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної п`ятниці з 09:00 години до 18:00 години.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Бучацьким РС УДМС України в Тернопільській області 13 липня 2013 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , телефон: НОМЕР_4 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 31 травня 2022 року.

Головуючий

Судді