Справа № 214/2287/22
2/214/3619/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 жовтня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

за участю прокурора - Стороженко С.І.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою керівника Криворізької центральної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної злочином, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Криворізької центральної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь виконкому Саксаганської районної у місті ради грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності в розмірі 34 353,00 грн. шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 04.11.2021 у справі № 214/5450/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000532 від 25.06.2021 року. Вирок в апеляційному порядку не оскаржувався та 05.12.2021 року набрав законної сили. Так, згідно з вироком суду 18 червня 2020 року, близько о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, відомості відносно яких виділені у окреме кримінальне провадження, маючи спільний умисел на незаконну порубку дерев породи клен та берест у лісових насадженнях, прибув до лісонасадження, яке розташоване в зоні залізничної колії між будинком АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, ОСОБА_1 , діючи за попередньою змовою з особами, матеріали відносно якою виділені у окреме провадження, в порушення вимог ст. 12 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» та вимог ст.ст. 4,69 Лісового кодексу України не маючи спеціального лісорубного квитка (ордера), самовільно, за допомогою бензинової ланцюгової пили марки «FORESTA s/n ztm 7», умисно, шляхом спилювання дерев на рівні припинення росту, здійснили незаконну порубку дерев породи клену та бересту у загальній кількості 22 шт., породи клен діаметром: 11 см. породи клен діаметром 15 см; породи клен діаметром 18 см (у кількості 5 одиниць породи клен діаметром 20 см (у кількості 2 одиниці); породи клен діаметром діаметром 22 см; породи клен діаметром 30 см; породи клен діаметром 32 см., породи берест діаметром 37 см; породи клен діаметром 38 см; породи клен діаметром 40 см. (у кількості 2 одиниць); породи берест діаметром 40 см; породи клен діаметром 40 см; породи клен діаметром 45 см; породи берест діаметром 50 см; породи берест діаметром 60 см; породи клен діаметром 93 см. Своїми незаконними діями ОСОБА_1 , за попередньою змовою з особам матеріали відносно яких виділені у окреме провадження, спричинили істотну шкоду, територіальній громаді м. Кривого Рогу, в особі управління благоустрою та житлово комунального господарства Саксаганської районної у місті ради у розмірі 34 353,00 грн. що відповідно до примітки ст.246 КК України складає 32,69 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є істотною шкодою. Крім того, розмір шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки підтверджується розрахунком державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України Придніпровського округу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встанови законом. Частиною 6 цієї статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На даний час шкода, завдана відповідачем у справі незаконною порубкою дерев в сумі 34 353,00 грн., не відшкодована, що підтверджується листом Саксаганської районної у місті ради №10/39-882 від 03.03.2022 року. Так, відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі - Закон) порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься в роз`ясненні Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/744. Зокрема, відповідно до статті 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Частиною 4 ст. 68 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Дана норма Закону знайшла своє відображення і у ст. 107 Лісового кодексу України (далі - ЛК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів (ч. 5 ст. 68 Закону). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до п. 1.6 роз`яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/744, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 163/2298/16-ц. Так, судом зазначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна .поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Крім цього, Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, у своїй постанові від 06 лютого.2019 року у справі № 163/2298/16-ц про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням лісового законодавства, зазначив, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що обов`язок доказування відсутності вини у деліктних правовідносинах покладається на відповідача. Згідно п. п. 1 п. б ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать: здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Пунктом 4 ч. 1 ст. 69 - 1 Бюджетного кодексу України передбачено, що до спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Згідно ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні № З-рп/99 від 08.04.1999 поняття «інтереси держави» є оціночним. Прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося, чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Таким чином, і з огляду на зазначену норму Закону № 1697-VII прокурор може заявити позов в інтересах держави, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки покликаний ці інтереси захищати. З урахуванням ст. ст. 1, 2, 6, 10 ЗУ від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Отже, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів на території Саксаганської районної у місті ради у відповідності зі ст. 47 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 29 ч. З п. 7 та ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Саксаганської районної у місті ради, на території якої вчинено правопорушення, а тому несплата відповідачем шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням дерев на користь місцевого бюджету даного органу місцевого самоврядування, є наявним порушенням інтересів держави. Разом з тим, орган місцевого самоврядування захист інтересів держави та територіальної громади не здійснює належним чином, оскільки з моменту викриття даного правопорушення та встановлення факту спричинення збитків державі, тобто з 11.05.2021 року, Саксаганська районна у місті рада до суду не звертається, що підтверджує наявність "виключного випадку" для звернення прокурора з даним позовом до суду. Вказані обставини відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді. Тривале невжиття органами місцевого самоврядування заходів, спрямованих на стягнення шкоди, завданої самовільною порубкою лісу, призводить до ненадходження до бюджету грошових коштів та, як наслідок, завдання економічних збитків державі, що в свою чергу дає прокурору підстави для представництва в суді. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 10.01.2019 у справі №904/3953/17. Слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 917/2118/16 вказано, що встановлення факту неналежного здійснення радою повноважень є достатньою підставою для представництва інтересів держави прокурором. Аналіз положень ст. 56 ЦПК України, у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 ЗУ "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. "Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Враховуючи викладене, органами місцевого самоврядування, в інтересах яких прокуратурою пред`являється позов, не здійснює захист своїх інтересів належним чином, що свідчить про виключний випадок для представництва її інтересів прокуратурою. Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18, згідно якої "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначає, що сам факт не звернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Аналогічна позиція щодо підстав для представництва інтересів держави прокуратурою викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 (справа №159/3698/17-ц). У кримінальному провадженні №0000532 потерпілим визнано Саксаганську району у місті раду, оскільки даним кримінальним правопорушенням спричинено шкоду державі в особі управління благоустрою та житлово-комунального господарства Саксаганської районної у місті ради.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовну заяву, підтвердивши зміст позовної заяви.

Представник виконкому Саксаганської районної у місті ради, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст. 206 ЦПК України, а саме визнання відповідачем позову, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст. ст. 67, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України, ст. ст. 257, 1166 ЦК України, ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 133, 141, 206, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов керівника Криворізької центральної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (за реквізитами: Одержувач: ГУК у Дніпропетровській області/Саксаганський район/ 24062100,, номер рахунку: UA0004642, Банк отримувача: Казначейство України, найменування коду класифікації доходів бюджету: грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» шкоду, завдану порушенням природоохоронного законодавства в розмірі 34 353,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов