Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухан Н.В.,,

представника відповідача Дурдинець Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення пені, згідно з Законом про «Захист прав споживачів»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення пені, згідно з Законом про «Захист прав споживачів».

Позовна заява мотивована тим, що 22 листопада 2013 року між позивачами і відповідачем було укладено два окремих договори депозитних вкладів, згідно яких позивачам в цей день в регіональному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито рахунки по цим договорам, відповідно до яких позивачі передали ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 15000 і 20000 доларів США, відповідно для їх розміщення на депозитних рахунках банка на термін вкладу 1 місяць з можливістю пролонгації на 12 місяців із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладів за ставкою обумовлених річних (5.5%).

Вказує, що в зв`язку з невиконання умов депозитного договору позивачі звернулися в лютому 2015 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом про зобов`язання повернути грошові кошти за договорами банківських депозитних вкладів, сплати відсотків і стягнення витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06.07.2015 року у справі № 201/2807/15-ц у задоволені позову було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року позов задоволено, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDNWFD400 від 22 листопада 2013 р. у валюті вкладу - 15.825 доларів США, з яких: - сума вкладу 15.000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, - відсотки за вкладом - 825 (вісімсот двадцять п`ять) доларів США, а також стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № SAMDNWFD600 від 22 листопада 2013 р. у валюті вкладу 20.000 (двадцять тисяч) доларів США, з яких: - сума вкладу 20.000 (двадцять тисяч) доларів США, - відсотки за вкладом 1.100 (одна тисяча сто) доларів США.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року дане рішення в цій частині залишене без змін.

18 квітня 2018 року відповідачем повернуто позивачам їх суми депозитних вкладів. Дані обставини також встановлені Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2017 року у справі № 308/3993/17, яке залишено в силі Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 30.05.2018 року.

Посилаються на те, що відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Вказує, що таким чином, 3 % вартості послуги за кожний день прострочення по банківському вкладу за період з 05.11.2017 року по 18.04.2018 року становить 165 днів.

15000 доларів США суми заборгованості (за договором банківського вкладу № SAMDNWFD400 від 22.11.2013 року) х 3% х 165 днів прострочення = 74250 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2813,2823 гривень) станом на 05.11.2018 року становить 2088860 гривень.

Тобто загальна сума заборгованості відповідача перед вкладником ОСОБА_1 становить 2088860грн., у вигляді пені, передбаченої частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Пояснює, що аналогічним буде принцип нарахування заборгованості відповідача перед вкладником ОСОБА_2 20000,00 доларів США суми заборгованості (за договором банківського вкладу № SAMDNWFD600 від 22.11.2013 року) х 3 % х 165 днів прострочення (2017 рік - 57 днів; 2018 рік - 108 днів) = 99000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 2813,2823 гривень) станом на 05.11.2018 року становить 2 785 147 грн.

Тобто загальна сума заборгованості відповідача перед вкладником ОСОБА_2 становить 2 785 147 гривень у вигляді пені, передбаченої частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі наведеного просять суд стягнути з відповідача на користь Позивача-1 пеню, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 2 088 860 гривень за договором банківського вкладу № SAMDNWFD400 від 22 листопада 2013 року ; стягнути з відповідача на користь Позивача-2 пеню, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 2 785 147 гривень за договором банківського вкладу № SAMDNWFD600 від 22 листопада 2013 року.

Від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується з, наданим позивачем, розрахунком пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», виходячи з наступного. Період нарахування пені з 05.11.2017 р. по 18.04.2018 р включає дату виплати, тобто дату виконання зобов`язання, тому пеня може нараховуватись за період з 05.11.2017р. по 17.04.2018.

Зазначає, що розрахунок пені відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та з урахуванням позиції Верховного Суду, має розраховуватись наступним чином:

Сума вкладу за договором №SAMDNWFD400 15 000 дол. США, період нарахування пені (кількість днів) -164, відсоткова ставка за депозитом - 5,5% річних.

5.5 % річних - є вартістю послуги за один рік. З цього випливає, що вартість послуги, а один день становить (5,5 : 365 дн) = 0,01506849%.

3% вартості послуги за 164 дні складає 14,82 (0,01506849% х 3% х 15 000 дол. США х 164 дні)

11,12 дол. США х 28,1328 грн. (курс НБУ гривні за 1 дол. США станом на 05.11.2018р) 312,83 грн.

Сума вкладу за договором MSAMDNWFD600 20 000 дол. США, період нарахування пені (кількість днів) 164, відсоткова ставка за депозитом - 5,5% річних

5.5 % річних - є вартістю послуги за один рік. З цього випливає, що вартість послуги і один день становить (5,5 : 365 дн) = 0,01506849%.

3% вартості послуги за 164 дні складає14.82 дол. США.

(0,01506849% х 3% х 20 000 дол. США х 164 дні)

14,82 дол. США х 28,1328 грн. (курс НБУ гривні за 1 дол. США станом на 05.11.2018р) 416,92грн.

Таким чином, пеня за період з 05.11.2017 по 17.04.2018 складає 312.83 грн. та 416,92 грн.

З урахуванням вищевикладеного, просить застосувати Постанову Верховного суду від 21.02.2018 у справі №759/13827/15-ц (касаційне провадження №61-5543св18), з врахуванням прийнятої ухвали від 31.07.2018, в частині необхідності здійснення судом вірного розрахунку пені та застосування наведеної Верховним Судом формули пені при розгляді справи та ухваленні судового рішення.

У зв`язку з наведеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивачів надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої вказують, що загальна заборгованість відповідача перед вкладником ОСОБА_1 становить 312,83 грн., перед вкладником ОСОБА_2 в розмірі 416,92 грн.

12.10.2021 від позивачів надійшла заява, в якій просили не розглядати заяву про зменшення позовних вимог та повернути її. Позовні вимоги просили задовольнити та стягнути відповідача на користь Позивача-1 пеню, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 2 088 860 гривень за договором банківського вкладу № SAMDNWFD400 від 22 листопада 2013 року ; стягнути з відповідача на користь Позивача-2 пеню, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 2 785 147 гривень за договором банківського вкладу № SAMDNWFD600 від 22 листопада 2013 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, однак, представник позивачів адвокат Білчик О.Ю. подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст.12 ЦПК України та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачами і відповідачем були укладені договори депозитних вкладів «Стандарт», згідно з якими 22 листопада 2013 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в регіональному відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк" було відкрито особові рахунки по цим договорам та відповідно до яких позивачі передали ПАТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти в розмірі ОСОБА_1 (договір банківського вкладу № SAMDNWFD400, особовий рахунок № НОМЕР_1 ) 15.000 доларів США, ОСОБА_2 (договір банківського вкладу № SAMDNWFD600, особовий рахунок № НОМЕР_2 ) - 20.000 доларів США. На строк 366 днів по 22.12.2013 р., період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць, із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладів за ставкою обумовлених річних - 5.5%.

Позивачі звернулися до банку з заявою про повернення їм вказаних сум депозитних вкладів після спливу строку дії договорів, але відповідач відмовився виконувати договірні зобов`язання, у зв`язку з чим вони вимушені були звернутися до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2015 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2015 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк () на користь ОСОБА_1 (ІПН код НОМЕР_3 ) за договором банківського вкладу № SAMDNWFD400 від 22 листопада 2013 р. у валюті вкладу - 15.825 (пятнадцять тисяч вісімсот двадцять пять) доларів США, з яких: - сума вкладу 15.000 (пятнадцять тисяч) доларів США, - відсотки за вкладом - 825 (вісімсот двадцять пять) доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк () на користь ОСОБА_2 (ІПН код НОМЕР_4 ) за договором банківського вкладу № SAMDNWFD600 від 22 листопада 2013 р. у валюті вкладу 20.000 (двадцять тисяч) доларів США, з яких: - сума вкладу 20.000 (двадцять тисяч) доларів США, - відсотки за вкладом 1.100 (одна тисяча сто) доларів США.

Судом також встановлено, про що сторонами не заперечується, що 18 жовтня 2018 року відповідачем повернуто позивачам їх суми депозитних вкладів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу (депозиту) належить до виплатних договорів за ознакою наявності в банку обов`язку виплатити вкладнику крім суми вкладу також і проценти на неї або дохід в іншій формі (статті 1058, 1061 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

У загальноприйнятому розумінні поняття «вартість послуги» - це грошові кошти у визначеному сторонами відповідного договору розмірі, які споживач сплачує виконавцю за надану останнім послугу.

При цьому такі кошти після виконання договору залишаються у виконавця і не повертаються споживачеві. Тому внесені споживачами на відповідні рахунки в банку грошові кошти як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка за жодних обставин не можна вважати вартістю відповідних банківських послуг, оскільки такі кошти завжди підлягають поверненню споживачам, тобто не є платою виконавцю за надані ним послуги. Виходячи з наведеного розмір внесених споживачами в банк грошових коштів за договорами банківського вкладу та банківського рахунка не може бути базою для обчислення пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів.

Крім того, за змістом правових норм параграфа 3 «Банківський вклад» глави 71 та параграфа 1 «Загальні положення про банківський рахунок» глави 72 ЦК України як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка відповідні банківські послуги надаються банком безкоштовно, тобто споживач не оплачує виконавцю такі послуги, якщо це не передбачено умовами укладених між сторонами договорів.

Отже, зміст поняття «послуга», прийнятого в законодавстві про захист прав споживачів, й усі пов`язані з ним норми слід трактувати таким чином, щоб вони відповідали дійсному його змісту (за необхідності - трактувати розширено). Тому дійсний зміст приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору.

Тобто обов`язок банку за договором банківського вкладу (депозиту) повернути суму вкладу безумовно є грошовим, однак обов`язок повернення суми вкладу не зумовлює відплатність договору банківського вкладу (депозиту), через що ця сума не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом із тим, дійсний зміст приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем та має рахуватися від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору. У такому разі згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача (статті 1058, 1061 ЦК України). Сама сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 січня 2022 року у справі№ 761/16124/15 сформулювала висновки про те, що до спірних правовідносин споживача фінансових послуг та банку в разі невиконання банком рішення суду про стягнення відсотків за договором банківського вкладу на час звернення вкладника до суду підлягає застосуванню частина п`ята статті 10 Закону про захист прав споживачів, та погодилася з аналогічними за змістом правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 180/1179/15-ц (провадження № 6-1699цс16) та від 13 березня 2017 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 6-2128цс16), та не вбачала підстав для відступу від них.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що наявний факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення позивачу банківського вкладу та відповідних відсотків, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо стягнення пені, згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначає наступне.

По вкладу за договором №SAMDNWFD400 , сума вкладу 15000 дол.США

за період з 05.11.2017 по 18.04.2018 відсоткова ставка у розмірі 5,5% річних.

Тому вартість послуги за один день становить 0,01506849 % від суми вкладу (5,5: 365).

3 % вартості послуги за 165 днів (з 05.11.2017 по 18.04.2018) за договором банківського вкладу становить 11,18 дол.США (0,01506849 % х 3 % х 15 000 дол. США х 165 дні), що за офіційним курсом Національного банку України на 05.11.2018, (1 долар 28,1328 грн.), становить 314,52 грн.

Таким чином, сума 3% пені за кожен день прострочення за договором №SAMDNWFD400, відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" по валютному вкладу становить 314,52 грн.

По вкладу за договором № MSAMDNWFD600, сума вкладу 20000 дол.США.

за період з 05.11.2017 по 18.04.2018 відсоткова ставка у розмірі 5,5% річних.

Тому вартість послуги за один день становить 0,01506849 % від суми вкладу (5,5: 365).

3 % вартості послуги за 165 днів (з 05.11.2017 по 18.04.2018) за договором банківського вкладу становить 14,92 дол.США (0,01506849 % х 3 % х 20 000 дол. США х 165 дні), що за офіційним курсом Національного банку України на 05.11.2018, (1 долар 28,1328 грн.), становить 419,92 грн.

Таким чином, сума 3% пені за кожен день прострочення за договором № MSAMDNWFD600, відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" по валютному вкладу становить 419,92 грн.

Посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» на те, що позивачі помилково врахували 18 квітня 2018 року до періоду прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки саме в цей день банком було перераховано належні позивачу кошти, суд, відхиляє, оскільки строк для виконання грошового зобов`язання станом на день повернення цих коштів уже був порушений, при цьому згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник повинен сплатити 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Оскільки, банком було порушено строки виконання грошового зобов`язання та повернуто грошові кошти, належних позивачу, на підставі судового рішення лише 18 квітня 2018 року, при цьому оскільки днем повернення коштів є 18 квітня 2018 року, то цей день також вважається днем прострочення грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.625,1048,1050,1070 ЦК України, ст.. 12,13,77,79, 81,263,264,27,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) суму пені на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за договором банківського вкладу №SAMDNWFD400 від 22 листопада 2013 року в розмірі 314,52 (триста чотирнадцять гривень 52 коп.) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) суму пені на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за договором банківського вкладу №SAMDNWFD600 від 22 листопада 2013 року в розмірі 419,74 (чотириста дев`ятнадцять гривень 74 коп.) грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Лемак