Провадження №2/523/2717/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
"04" серпня 2022 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Дяченко В.Г.
за участі секретаря судового засідання Мішаглі Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним, -
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання договору міни нерухомого майна № 97.10-50, від 16 жовтня 1997 р. про обмін частки дійсним.
Позов мотивується тим, що 16 жовтня 1997 року, між ОСОБА_1 яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , було укладено договір міни нерухомого майна № 97.10-50, а саме обмін 185/1000 частки квартири, яка складається з житлової кімнати площею 11,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , обмін на 25/100 частин однокімнатної квартири площею 16,2 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 .
Договір міни було укладено відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який був посвідчений Жовтневим філіалом Одеської Спеціалізованої Біржі нерухомості, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю» під № 97.10-50 від 16.10.1997 року, та зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у реєстровій книзі Бюро 12.11.1997 р. під №253 пр. стор.6 реєстр 462.
Під час укладання договору між сторонами було досягнуто згоди і виконані суттєві умови договору, обмінялися ключами та книжками за оплату комунальних послуг, перереєструвалися в квартирах, та заселилися.
Після укладення договору позивачі сплачують комунальні послуги, виконують усі права та обов`язки власників.
На теперішній час позивачам стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, в зв`язку з чим вони змушені звернутись до суду.
На час укладення договору, ані позивачі, ні відповідач не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.
В судове засідання позивач не з`явилися, при цьому, звернулися до суду із заявою в якій заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надавала, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного:
Судом встановлено, що 16 жовтня 1997 року, між ОСОБА_1 Ініціатор угоди) яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (Учасник угоди) відбувся правочин міни квартири, за умовами якого «Ініціатор угоди» передала, а «Учасник угоди» прийняла 185/1000 частки квартири, яка складається з житлової кімнати площею 11,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . В свою чергу «Учасник угоди» передала, а «Ініціатор угоди» прийняла 25/100 частин однокімнатної квартири площею 16,2 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 . Сторони засвідчили, що обмінюване майно на момент проведення угоди міни нікому іншому не продано, не закладено, не дароване, не здано в оренду, не є спірним, та не знаходиться під арештом. (п.4 Угоди). Сторони претензій до кількості та якості майна, яким обмінювались не мали. (п. 5 Угоди). Вказана угода міни №97.10-50 укладена на Жовтневому філіалі Одеської Спеціалізованої Біржі нерухомості та у встановленому законом порядку зареєстрована Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 12 листопада 1997 року за №253 пр. стор.6 реєстр 462.
Відповідачка ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 25/100 частин квартири за адресою АДРЕСА_2 , передавши ключі від квартири та документи на неї. Також відповідачка виселилась та знялася з реєстраційного обліку по вказаній квартирі. Її майно в квартирі відсутнє. З того часу, тобто з 1997 року, позивачка разом з донькою вселилися в квартиру, мешкають в ній постійно, зареєстровані за даною адресою, несуть всі витрати на утримання житла, тобто володіють та користуються належною їм квартирою як власники.
На теперішній час у позивачки виникла необхідність розпорядитися вказаною квартирою, однак, наразі вказана угода міни не відповідає вимогам діючого цивільного законодавства, так як не була посвідчена нотаріально, що унеможливлює для позивачів відчуження квартири та відповідно порушує їх права власності.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення кодексу застосовуються до тих правовідносин, які продовжують існувати після набрання чинності кодексом.
Таким чином, до правовідносин, які є предметом даного позову, необхідно застосувати норми, як ЦК України (в ред.. 1963 року) так і ЦК України (в ред.. 2004 року).
Відповідно до ст.. 241 ЦК України (в ред.. 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.
При укладенні спірного договору, позивач повністю виконала свої зобов`язання по передачі своєї квартири відповідачеві. А відповідач в свою чергу передала свою квартиру позивачці, яка прийняли її.
Таким чином, за нормами ЦК України, що діяли на дату укладення договору, останній був повністю виконаний сторонами.
Згідно положень ст. 227 ЦК України (в ред.. 1963 року) угода підлягала реєстрації лише у бюро технічної інвентаризації, що і було вчинено позивачем.
Однак наразі, нотаріальне посвідчення договору міни квартири обов`язкове, без чого дана квартира не може бути перереєстрована. Тобто, відсутність нотаріальної реєстрації договору міни квартири сторонами у 1997 році, наразі позбавляє позивача можливості розпорядитися отриманою квартирою, що порушує їх право власності.
Відповідно до ст. 220 ЦК України (в ред.. 2004 року) якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Таким чином, суд знаходить, що відсутність нотаріального посвідчення спірного договору міни у 1997 році, фактично свідчить про наявність обставин, для вирішення яких застосовуються положення ч.2 ст. 220 чинного ЦК України, а тому задовольняє позов повністю.
Керуючись ст.ст. 4-7,1-13, 258, 259, 263-265, 268, 280-285, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним - задовольнити.
Визнати договір міни нерухомого майна, № 97.10-50, від 16 жовтня 1997 р. зареєстрований в Жовтневому філіалі Одеської Спеціалізованої Біржі нерухомості, укладений між ОСОБА_1 яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про обмін 185/1000 частки квартири АДРЕСА_3 , яка складається з однієї кімнати площею 11,8 кв.м., та 25/100 частин квартири АДРЕСА_2 , складається з однієї кімнати площею 16,2 кв.м. дійсним.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Повне судове рішення складено 08.08.2022 року.
Суддя: