Справа № 585/984/22
Номер провадження 2/585/407/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.

з участю секретаря судового засідання Ковган О.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області, Роменська міська рада Сумської області, ОСОБА_2 ,

третя особа: Головне управління держгеокадастру у Сумській області,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу № 585/984/22, провадження № 2/585/407/22.

Предмет позову: про визнання протиправними і скасування рішень органу місцевого самоврядування, виконавчого комітету; визнання недійсними: державних актів, свідоцтва про право власності.

Представник позивача ОСОБА_1 - Єрньєй Алла Анатоліївна, яка діє на підставі Наказу №165-У(217-Н) від 05.05.2022,

представник відповідача виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області - Сіромаха Алла Валеріївна, яка діє на підставі довіреності від 04.01.2022,

представник відповідача ОСОБА_2 Алфімов Віталій Віталійович, який діє на підставі довіреності від 27.05.2022,

представник третьої особи Головного управління держгеокадастру у Сумській області Кухно Марія Федорівна, яка діє на підставі довіреності від 03.06.2022 №9-18-0,612-23/62-22.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, Роменської міської ради Сумської області, ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління держгеокадастру у Сумській області, про визнання протиправними і скасування рішень органу місцевого самоврядування, виконавчого комітету; визнання недійсними: державних актів, свідоцтва про право власності. Позов обґрунтовує тим, що ухвалою Роменського міськрайонного суду 29.03.1999 ОСОБА_3 в користування виділялась земельна ділянка площею 304 кв.м. та 196 кв.м, яка у висновку експерта від 07.09.1988 зафарбована блакитним кольором, ОСОБА_4 площею 500 кв.м., яка у висновку експерта червоного кольору, ОСОБА_1 1012 кв.м., яка у висновку експерта зафарбована жовтим кольором.

П.п. 1.11 п.1 рішенням 56 сесії 5 скликання Роменської міської ради від 29.10.2010 затверджено технічну документацію з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передано їх у власність ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 площею 577 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у спільну часткову власність, для ведення особистого селянського господарства - площею 1027 кв.м. На підставі указаного рішення вона отримала правовстановлюючі документи: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №624826 на земельну ділянку площею 0,1027 га (кадастровий номер :03:005:0131), що по АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності на нерухоме майно: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0577 га (кадастровий номер :03:005:0126) за цією ж адресою. На підставі указаного державного акту власником іншої частини земельної ділянки (1/2) є ОСОБА_2 п.1.7 п.1 рішення 34 сесії 5 скликання Роменської міської ради від 26.05.2009 було вирішено затвердити технічну документацію з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 577 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у спільну часткову власність, для ведення особистого селянського господарства площею 1017 кв.м. На земельній ділянці площею 0,0577 га за указаною адресою згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20.12.2012 виконавчим комітетом Роменської міської ради розташоване нерухоме майно, що складається з житлового будинку (загальною площею 85, 6 кв.м. житловою площею 49, 4 кв.м.) літ. «А», гаражу, літ. «Г», погребу літ «п/г-3», літньої кухні літ. «В», гаражу літ. «Г», сараю-прибудови літ. «г-1», гаражу літ «Д», сараю літ. «Ж», сараю прибудови літ. «З» сараю літ. «Е». Вищевказане нерухоме майно належить їй ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. 05.05.2021 відкрито провадження по справі №585/1182/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності за адресою АДРЕСА_1 Після проведення будівельно-технічної експертизи вона дізналась про порушення своїх прав під час приватизації земельних ділянок як ОСОБА_2 , так і нею.

Щодо земельної ділянки площею 0,1027 га (кадастровий номер :03:005:0131 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства), то процес її формування почався з мирової угоди, за умовами якої особисто їй повинно належати земельна ділянка площею 1012 кв.м. При укладенні мирової угоди враховувалось і те, що гараж літ. «Г» повністю знаходиться на її земельній ділянці. Дозвіл на виготовлення технічної документації та передавання земельної ділянки у власність не надавався. Проте рішенням 56 сесії 5 скликання Роменської міської ради від 29.10.2010 затверджено технічну документацію з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передано їх у її ( ОСОБА_1 ) власність. При цьому нею на затвердження подавалась технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, а не технічна документація з уточнення площ при обмірі земельних ділянок. 01.01.2002 набрав чинності ЗК України, відповідно до редакції якого на той час рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок приймали органи місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», після чого видавали Державні акти. Органом місцевого самоврядування відповідно до указаного Декрету Кабінету міністрів рішення про передачу їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не приймалось, а отже відсутні підстави для видачі державного акту. 19.11.2012 вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №624826 на земельну ділянку площею 0,1027 га за адресою АДРЕСА_1 . У даному випадку мало місце порушення процедури приватизації земельної ділянки, а через помилки, допущені при розроблені технічної документації гараж під літ. «Г» вже не був розташований тільки на її на земельній ділянці (по І варіанту), а ще й на земельній ділянці кадастровий номер :03:005:0126. Дозвіл на розроблення проекту землеустрою, технічної документації не надавався, комісією висновок про погодження проекту або відмови у його погодженні не надавався, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання нею не підписувався, як цього вимагала ст. 118 ЗК України в редакції, чинній на момент затвердження технічної документації, тому рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації підлягає скасуванню, а Державний акт, виданий на цій підставі недійсним.

Щодо земельної ділянки площею 0, 0577 га (кадастровий номер :03:005:0126) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, то процес її формування також почався з мирової угоди, за умовами якої їй повинно було належати земельна ділянка площею 544 кв.м. на праві спільної часткової власності (1/2 частина). Рішенням №244 від 26.07.2000 виконавчим комітетом Роменської міської ради вирішено передати безкоштовно у власність земельні ділянки, що раніше надані громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_5 вул АДРЕСА_1 площею 1000 кв.м. На момент прийняття цього рішення діяв ЗК України 561-ХІІ, за нормами якого було передбачено, що рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування повинен приймати не виконавчий комітет Роменської міської ради народних депутатів Сумської області, а Роменська міська рада народних депутатів Сумської області, оскільки у даному випадку вирішення земельних відносин належить виключно до компетенції міської ради. Рішенням 56 сесії 5 скликання Роменської міської ради Сумської області від 29.10.2010 затверджено технічну документації з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передано їх у власність ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 площею 577 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у спільну часткову власність. Через помилки, що були допущені при розробці технічної документації, гараж літ «Г» повністю вже не розташований на земельній ділянці, як в першому варіанті, а розташований і на новосформованій земельній ділянці кадастровий номер якої :03:005:0131 і на земельній ділянці кадастровий номер :03:005:0126. У 2009 році була виготовлена технічна документація. На момент її затвердження діяв ЗК України 2768-ІІІ, нормами якого було передбачено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкодавцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. 05.08.2012 вона звернулась до Державного кадастрового реєстратора та цього ж числа отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013, кадастровий номер 591070000:03:005:0126 площею 0,0577 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно якого вказана дата державної реєстрації земельної ділянки 06.11.2009. Натомість, як вбачається з довідки за вих. №10 від 04.01.2010, виданої Управлінням держкомзему у м. Ромни ГУ держкомзему у Сумській області, то площа земельної ділянки за кадастровим номером :03:005:0126 становить 0,1000 га. 22.01.2014 вона отримала свідоцтво про право власності на указану земельну ділянку, яке є недійсним, а п.п.1.11 п.1 рішення 56 сесії 5 скликання Роменської міської ради від 29.10.2010 є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо земельної ділянки площею 0, 1070 га кадастровий номер :03:005:0127 цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та земельної ділянки площею 0,0577 га кадастровий номер :03:005:0126 цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на ім`я ОСОБА_2 , то процес їх формування почався з мирової угоди . Земельна ділянка кадастровий номер :03:005:0127, яка належить ОСОБА_6 сформувалась за рахунок раніше належавши земельних ділянок ОСОБА_3 площею 304 кв.м. та 196 кв.м. і земельної ділянки ОСОБА_4 , площею 500 кв.м., загальна площа яких 1000 кв.м. Рішенням 26 сесії 5 скликання Роменської міської ради від 31.10.2008 вирішено передати безкоштовно у власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 Литвиненку ОСОБА_7 площею 544 кв.м. у спільну часткову власність; передати безкоштовно у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , площею 1020 кв.м. На момент передачі вищевказаних земельних ділянок Декрет Кабінету міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок», яким керувалась Роменська міська рада при прийнятті рішення, втратив чинність. При порівнянні розмірів земельної ділянки, що була при затвердженні мирової угоди та після розроблення та виготовлення технічної документації площа земельної ділянки за кадастровим номером 0:03:005:0127 не відповідає фактичним розмірам. На момент передачі земельних ділянок у власність (станом на 31.10.2008) згідно норм Земельного кодексу України -2768-ІІ (ст. 118) було встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні подає відповідну заяву до органів відповідної ради за місцем знаходженням земельної ділянки, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування приймається у місячний строк, у цей же строк розглядається клопотання відповідним органом місцевого самоврядування або виконавчої влади і надається дозвіл на розробку проекту приватизації земель (ч.4), чого в даному випадку зроблено не було. Передача земельних ділянок провадиться після затвердження проекту приватизації земель , але ніяким чином не технічної документації. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах та іншими відповідними органами та подається на розгляд до відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Цієї процедури також дотримано не було. П.п. 1.7 п.1 34 сесії 5 скликання Роменської міської ради було вирішено затвердити технічну документацію з уточнення площ при обмірі земельних ділянок та передати їх у власність ОСОБА_2 вул АДРЕСА_1 площею 577 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у спільну часткову власність, для ведення особистого селянського господарства площею 1017 кв.м. Проте Роменській міській раді передавалась на затвердження не технічна документація з уточнення площ при обмірі земельних ділянок, а технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства. У 2009 році ОСОБА_2 отримав державні акти на дані земельні ділянки, які фактично є недійсними. У той же час, зазначені у земельному законодавстві поняття «проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є тотожними, однаковими за своїм змістом та відповідно процедурою виконання цієї документації. Право отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку має лише її користувач. Проте такий дозвіл (отримання якого було передбачено ст. 55 Закону №858-ІV), не надавався. Так, відповідно до положень ч.ч.6-10 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву відповідно до відповідної ради за земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмірі та мета її використання. Відповідна рада розглядає заяву і, в разі згоди на передачу ділянки у власність, надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення розробляється за замовленням спеціальними організаціями, які мають на це ліцензію. У подальшому проект затверджується відповідними органами та розглядається відповідною радою, якою приймається рішення про передачу земельної ділянки у власність. Недотримання встановленого порядку набуття права власності на землю з боку хоча б однієї сторони є порушенням чинного земельного законодавства.

Посилаючись на норми ст. ст. 16, 21 391, 373, 393 ЦК України, ст.ст. 116, 90, 118, 125, 152, 155, 158 ЗК України, ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 144 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» просить:

- визнати протиправним та скасувати п.п.1.7 п.1 рішення 34 сесії п`ятого скликання Роменської міської ради Сумської області від 26.05.2009 року, яким було затверджено технічну документацію з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передано у власність ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 площею 577 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у спільну часткову власність, для ведення особистого селянського господарства площею 1017 кв.м. і визнати недійсними державні акти на право власності на: земельну ділянку площею 0,0577 га (кадастровий номер :03:005:0126) та земельну ділянку площею 0,1017 га (кадастровий номер :03:005:0127);

- протиправним та скасувати п.п.1.11 п.1 рішення 56 сесії п`ятого скликання Роменської міської ради Сумської області від 29.10.2010 року, яким було затверджено технічну документацію з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передано у власність ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 площею 577 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у спільну часткову власність, для ведення особистого селянського господарства площею 1027 кв.м. і визнати недійсними державні акти на право власності на: земельну ділянку площею 0,0577 га (кадастровий номер :03:005:0126) та земельну ділянку площею 0,1027 га (кадастровий номер :03:003:0131) та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 22.01.2014 реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області, що посвідчує право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0577 га (кадастровий номер :03:005:0126;

- стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

Від відповідача виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області надійшов відзив на позов, в якому представник комітету вказує, що позов не визнає, оскільки позивач просить про скасування рішень Роменської міської ради, яка є окремою юридичною особою. Будь які позовні вимоги відносно виконавчого комітету Роменської міської ради як відповідача, відсутні, відповідно виконавчий комітет Роменської міської ради не є належним відповідачем по справі і не повинен відповідати за пред`явленим позовом (а.с.139-140).

23 червня 2022 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов. Вважає, що вимоги ОСОБА_1 у пред`явленому до нього позові не законні та не обґрунтовані, такі, що не підлягають задоволенню. Посилається на те, що 08.08.2007 на підставі Договору купівлі-продажу частини будинку, ним було набуто у власність Ѕ частину житлового будинку дерев`яного, обкладеного цеглою А, житловою площею 49, 4 кв.м., загальною площею 85,6 кв.м з відповідними надвірними будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 . До надвірних будівель і споруд відносяться: гараж цегляний літ. Г, погріб цегляний п/г. 20.12.2012 йому видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого йому на праві власності належить Ѕ частка житлового будинку А, загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами: гараж Г, погріб п/г, літня кухня В, гараж г, сарай-прибудова, г1, гараж Д, сарай Ж, сарай-прибудова З, сарай Е, розташовані по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 власниця Ѕ частина будинку АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу частини будинку від 12.03.1987. Свідоцтво про право спільної часткової власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить Ѕ частини житлового будинку А, загальною площею 85,6 кв.м, житловою площею 49,4 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: гараж Г, погріб п/г, літня кухня В, гараж г, сарай-прибудова г1, гараж Д, сарай Ж, сарай-прибудова З, сарай Е по АДРЕСА_1 видане 20.12.2012. Згідно штампу в наданому ОСОБА_1 до позовної заяви Генеральному плані земельної ділянки №12 за указаною адресою, який є складовою частиною Технічного паспорту на житловий будинок, площа земельної ділянки становить 2730 кв.м. Законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власнику або користувачу, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Право власності на земельну ділянку площею 2730 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 було оформлено з уточненням площ (фактично 2621 кв.м.) практично пропорційно до часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок ОСОБА_1 на 10 кв.м. більше. Позивачу про оформлення права власності з уточненням площ пропорційно до їхніх часток у праві спільної часткової власності стало відомо з виготовленої в 2009 році Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, яка нею подавалась до Роменської міської ради, оскаржуваного нею Рішення 56 сесії 5 скликання від 29.10.2010, отриманого нею Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та правовстановлюючих документів: Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.11.2012 та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2014. Загальний строк позовної давності три роки (ст. 257 ЦК України). З позовом ОСОБА_1 звернулась майже через 12 років після того, як їй за всіма обставинами, стало відомо про порушення (на її думку) її прав, тобто з порушенням строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в позові. Згідно Державного акту серії ЯМ №624820 від 19.11.2012 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1027 га, тобто на 7 кв.м. більше, ніж їй було виділено у користування ухвалою Роменського суду від 29.03.1999. Яким чином передача йому у власність земельної ділянки площею 0,1017 га порушує її права чи інтереси, ОСОБА_1 у позовній заяві не наводить, як не наводить і яким чином передача йому у спільну часткову власність (пропорційно до частки у власності на будинок) земельної ділянки площею 0,0577 га порушує її права чи охоронювані законом інтереси. Відсутність порушень прав чи охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 внаслідок передачі йому на підставі рішення 34 сесії 5 скликання Роменською міською ради від 26.05.2009 у спільну часткову власність земельної ділянки площею 0,0577 га та у приватну власність земельної ділянки площею 0,1017 га є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, згідно штампу в наданому ОСОБА_1 до позовної заяви Технічному паспорті на житловий будинок гараж Г є самочинним будівництвом, а згідно ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. таким чином, доводи, викладені ОСОБА_1 у позові, що неврахування землевпорядною організацією розташування на земельній ділянці гаража Г при виготовленні технічної документації із землеустрою є порушенням вимог земельного законодавства та її прав, суперечать вимогам ч.2 ст. 376 ЦК України і є безпідставними.

У судовому засіданні 29.09.2022 представник позивача ОСОБА_8 позов підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Додатково пояснила, що після звернення відповідача ОСОБА_2 до суду з позовом про виділення майна в натурі, була проведена експертиза і 05.10.2021 експерт зробив висновок за №22 (додано до позову), у якому вказано, що ОСОБА_1 по мировій угоді виділяється земельна ділянка розміром 1012 кв.м. на якій знаходиться гараж, а згідно останнього висновку експерта гараж, який є спільною частковою власністю сторін, розташований на ділянці не на площі 1012 кв.м., а на площі розміром 544 кв.м., тобто на земельній ділянці, яка виділена для обслуговування житлового будинку. Так відбулось тому, що при нових замірах змінились межі земельних ділянок. На момент затвердження мирової угоди спірний гараж не був самочинним будівництвом. Крім того, вони звертають увагу в позові, що на час прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування від 29.10.2010 діяли інші норми земельного законодавства. Так, згідно ЗК України, який набрав чинності 01.01.2002 в ред. від 15.09.2008 - приватизації земельної ділянки передує рішення органу місцевого самоврядування про передачу громадянам земельної ділянки безоплатно, чого у даному випадку дотримано не було.

Оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування прийняті не в спосіб і порядок, який був визначений ЗК України на той час, тому і державні акти підлягають скасуванню. До того ж, Державний акт виданий у 2014 році, після встановлення меж земельних ділянок, при чому позивач не була присутня, ніяких документів з цього приводу не підписувала.

Також просить врахувати, що згідно норм чинного законодавства з клопотанням про поновлення строку можна звернутись протягом всього розгляду справи. Коли вони подавали позов зі сторони відповідача не стояло питання про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку, тому вони і не просили поновити цей строк, оскільки не вважають, що строк пропущений. Але, зважаючи на те, що відповідач просить застосувати строк позовної давності, зазначають, що позивач дізналась про порушення своїх прав після проведення експертного висновку №22 від 21.10.2021. Прохає задовольнити заяву про поновлення пропущеного строку позовної давності та поновити строк.

Саме з висновку експерта позивач дізналась, що площі земельних ділянок змінились, у вказаному висновку конкретно все розписано. Згідно мирової угоди 1999 року, яка була укладена між трьома співвласниками і затверджена судом, спірний гараж відходить позивачці, а на сьогоднішній день після проведення експертизи при виділу нерухомого майна в натурі частина гаража переходить фактично іншому співвласнику.

Позивач має намір оформити право власності на своє майно згідно умов мирової угоди від 1999 року, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що у 1999 році вона і ОСОБА_2 уклали мирову угоду, затверджену судом, якою вони поділили земельну ділянку. Увесь цей час думала, що судове рішення діє і користувалась ним. Не знала, що в неї робиться поза спиною, ніяких документів, на підставі яких змінились межі земельної ділянки, не бачила і не підписувала. Але коли переміряли земельну ділянку, вийшло так, що у неї не вистачає сотки землі (двох метрів).

Площа земельної ділянки двора становила 5,44 кв.м., а стало 5,77 кв.м і гараж відійшов у загальний двір. Вона 40 років тому побудувала цей гараж на своїй земельній ділянці.

Земельну ділянку переміряли, на даний час у неї 9,0 соток, а було 10,12 соток і Державний акт видано на 10,12 соток - там вийшла накладка.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

30 травня 2022 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28 червня 2022 року на 09 год. 15 хв. (а.с.126).

21 липня 2022 року позивачем подано заяву про визнання поважними причинами пропущення строку позовної давності та поновлення строку звернення до суду, мотивована тим, що про порушення своїх прав вона дізналась після проведення експертного дослідження під час розгляду справи №585/1182/21 за позовом ОСОБА_2 до неї про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності . Весь цей час вона вважала, що вони є власниками земельних ділянок відповідно до умов мирової угоди (а.с. 168-172).

02 серпня 2022 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29 вересня 2022 2022 року на 13 год. (а.с.177).

19 грудня 2022 року позивач та його представник до суду не з`явились, представник позивача ОСОБА_8 надала заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, а позовні вимоги задоволити (а.с.192).

Представник відповідача 3 просить проводити розгляд справи у його відсутності та без присутності відповідача ОСОБА_2 (а.с.193).

Інші учасники процесу до суду не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.194, 195, 196).

Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.03.1987 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої, уклали договір, про продаж ОСОБА_1 Ѕ частини житлового будинку загальною житловою площею 46,90 кв.м. з відповідними надвірними будівлями в АДРЕСА_1 на земельній ділянці мірою 2730 кв.м., на цій же земельній ділянці розташований сарай Б. Договір посвідчено державним нотаріусом за реєстровим номером №794 (а.с.81-82).

Ухвалою Роменського міського суду від 29.03.1999 року затверджена мирова угода, відповідно до якої ОСОБА_3 виділена в користування земельна ділянка площею 304 кв.м. та 196 кв.м., яка у висновку експерта зафарбована блакитним кольором, ОСОБА_4 площею 506 кв.м., яка у висновку експерта зафарбована червоним кольором, ОСОБА_1 1012 кв.м., яка у висновку експерта зафарбована жовтим кольором. З приводу місця знаходження двору загального користування сторони претензій не мають (а.с.73).

Самого висновку експерта, на підставі якого сторони дійшли указаних умов затвердження мирової угоди, суду не надано.

Позивачем долучено до матеріалів справи технічний паспорт на жилий будинок по АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві власності Ѕ частина вказаного будинку. Технічний паспорт містить проекти поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно рішення суду від 29.03.1999 (а.с.74-80).

На підставі Договору №244 від 05.06.2007 ПП «РомЗемПроект» на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ведення особистого селянського господарства ( АДРЕСА_1 ) (а.с.97-108).

Дана технічна документація містить пояснювальну записку, з якої вбачається, що в результаті виконання робіт проведено встановлення та закріплення меж земельної ділянки в присутності ОСОБА_1 і представників суміжних землекористувачів, про що складено відповідний акт про встановлення та погодження меж земельної ділянки на місцевості. Межі земельних ділянок на місцевості закріплені межовими знаками та існуючою огорожею. Спірних питань між суміжними землевласниками не виникло. В результаті уточнення, загальна площа земельної ділянки становить 0,1064 га, із них: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,0577 га, ОСОБА_1 належить Ѕ частина від цієї площі; - для ведення особистого селянського господарства 0,1027 га. По матеріалах польових вимірів складено два кадастрові плани земельних ділянок в масштабі 1:500, з зазначенням ситуації, з описом меж суміжних землевласників і землекористувачів, поворотних точок меж земельної ділянки, меж будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці, розмір ліній між точками по зовнішній межі земельної ділянки та її площа (а.с.98-99).

08.08.2007 на підставі Договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_11 Ѕ частину житлового будинку дерев`яного, обкладеного цеглою А, житловою площею 47,1 кв.м., загальною площею 129,5 кв.м. з відповідними надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 на земельній ділянці Роменської міської ради. До надвірних будівель та споруд відносяться: гараж цегляний Г, погріб цегляний п/г 3 (а.с.151).

31.08.2008 Роменською міською радою прийнято рішення по передачу безкоштовно у власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 площею 544 кв.м. у спільну часткову власність. Передати безкоштовно у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 вул АДРЕСА_1 площею 1020 кв.м. (а.с.109).

На підставі Договору №597 від 06.11.2008 ПП «РомЗемПроект» на замовлення ОСОБА_2 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ведення особистого селянського господарства ( АДРЕСА_1 ) (а.с.97-108).

Дана технічна документація містить пояснювальну записку, з якої вбачається, що в результаті виконання робіт проведено встановлення та закріплення меж земельної ділянки в присутності ОСОБА_2 і представників суміжних землекористувачів, про що складено відповідний акт про встановлення та погодження меж земельної ділянки на місцевості. Межі земельних ділянок на місцевості закріплені межовими знаками та існуючою огорожею. Спірних питань між суміжними землевласниками не виникло. В результаті уточнення, загальна площа земельної ділянки становить 0,1594 га, із них для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,0577 га, із них ОСОБА_1 належить Ѕ частина від цієї площі; - для ведення особистого селянського господарства 0,1017 га. По матеріалах польових вимірів складено кадастровий план земельної ділянки в масштабі 1:500, з зазначенням ситуації, з описом меж суміжних землевласників і землекористувачів, поворотних точок меж земельної ділянки, меж будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці, розмір ліній між точками по зовнішній межі земельної ділянки та її площа (а.с.111-123).

26.05.2009 Роменською міською радою прийнято рішення про затвердження технічної документації та уточнення площ при обмірі земельних ділянок, наданих у власність, вирішено затвердити технічну документацію з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передати їх у власність ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , площею 577 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у спільну часткову власність, для ведення особистого селянського господарства площею 1017 кв.м. (а.с.110).

06.11.2009 ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1017 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0127 (а.с. 152).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №210442 виданого 06.11.2009 Роменською міською радою ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності Ѕ частка земельної ділянки площею 0,0577 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:005:0126 яка розташована в АДРЕСА_1 . За указаним Державним актом співвласником іншої Ѕ частки земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0126 за указаною адресою зазначена Роменська міська рада (а.с.43).

Відомості щодо реєстрації права власності на указане нерухоме майно містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що вбачається з Інформаційної довідки №250617609 від 31.03.2021. В цій довідці вже зазначено відомості про іншого співвласника указаного нерухомого майна, яким є ОСОБА_1 . Підстава виникнення її права приватної спільної часткової власності (частка власності Ѕ) свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 , 20.12.2012 виконком Роменської міської ради (а.с.44-45).

04.01.2010 управлінням Держкомзему у м. Ромни ОСОБА_1 видано довідку в тім, що на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд присвоєний кадастровий номер :03:005:0126. Для ведення особистого селянського господарства площею 0,1027 га присвоєний кадастровий номер :03:005:0131 (а.с.96).

26.07.2010 рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради №244 вирішено передати безкоштовно у власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 вул АДРЕСА_1 площею 1000 кв.м. (а.с.94).

29.10.2010 рішенням 56 сесії 5 скликання Роменської міської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку громадянина - затверджено технічну документацію з уточненням площ при обмірі земельних ділянок та передано у власність ОСОБА_1 вул АДРЕСА_1 площею 577 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у спільну часткову власність, для ведення особистого селянського господарства площею 1027 кв.м.. У рішенні зазначено, що ОСОБА_1 належить Ѕ частина від площі 0,0577 га (а.с.95).

20.12.2012 ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, форма власності приватна спільна часткова, частка Ѕ , опис об`єкта житловий будинок загальною площею 85,6 кв.м, житловою площею 49.4 кв.м., гараж Г, погріб п/г, літня кухня В, гараж г, сарай-прибудова г1, гараж Д. сарай Ж, сарай-прибудова З, сарай Е. Свідоцтво зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.12.2012 (а.с.83), державна реєстрація прав КП «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» проведено, що підтверджується Витягом №36901680 від 22.12.2012 (а.с.84).

22.01.2014 ОСОБА_1 видане Свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:005:0126 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0577 га, форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, розмір частки Ѕ. Адреса об`єкта: АДРЕСА_1 (а.с.85). Право власності на указану земельну ділянку зареєстроване в установленому законом порядку (а.с.86).

Дані щодо указаної земельної ділянки внесені до Державного земельного кадастру (а.с.87-91).

На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2012 та Витягу про державну реєстрацію прав №36901584 від 22.12.2012 ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить Ѕ частина житлового будинку А загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м. з відповідними надвірними будівлями і спорудами: гараж Г, погріб п/г3, літня кухня В, гараж г, сарай-прибудова г1, гараж Д, сарай Ж, сарай-прибудова З, сарай Е, розташовані в АДРЕСА_1 (а.с.38,39).

08.11.2012 Роменським БТІ виготовлено технічний паспорт на ім`я ОСОБА_2 на Ѕ частку указаного нерухомого майна (а.с.40-42).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №624820 виданого 19.11.2012 Роменською міською радою ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1027 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0131 (а.с.93). Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 (відстань від А до Б).

Рішенням Роменської міської ради від 27.11.2015 вул. Ремінця перейменована на ОСОБА_12 (а.с.46).

ОСОБА_2 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в якому просить виділити в натурі та визнати за ним право власності на Ѕ частку житлового будинку А, загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами: гараж Г, погріб п/г3, літня кухня В, гараж г, сарай-прибудова г1, гараж Д, сарай Ж, сарай-прибудова З, сарай Е, розташовані в АДРЕСА_1 . Виділити йому в натурі та визнати право особистої приватної власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0577 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:005:0126, яка розташована в АДРЕСА_1 та припинити його право спільної часткової власності на указане майно (35-37).

Ухвалою Роменського міськрайонного Суду Сумської області від 05.05.2021 відкрито провадження у справі №585/1182/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (а.с.34).

Під час розгляду справи №585/1182/21 05.10.2021 проведено комплексну судову будівельно - технічну та земельно-технічну експертизу, у висновку якої запропоновано сторонам варіант поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд, при якому ІІ співвласнику ОСОБА_1 , серед іншого, виділяється, зокрема, і гараж літ «Г». Також експертом запропоновано три схематичних варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0126 площею 0,0577 га за адресою: АДРЕСА_1 , які є технічно можливі та нормативно обґрунтовані (а.с.47-71).

З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, виконавчого комітету та визнання недійсними державних актів і свідоцтва про право власності, які підлягають вирішенню на підставі норм Конституції України, Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Земельного кодексу України (діла ЗК України).

Норми права, застосовані судом.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно з нормами ст. 118 ЗК України в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних позивачем рішень органу місцевого самоврядування, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого

самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Положеннями ст.120 ЗК України в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень Роменською міською радою визначалось, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах,встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Вимоги до технічної документації із землеустрою містились в ст.ст. 56, 57 Закону України «Про землеустрій» ( в чинній на той час редакції).

Згідно зі ст.ст. 125 та 126 ЗК України (в чинній на той час редакції) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Статтею 116 ЗК України передбачалось, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За положеннями статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частинами 2, 5 статті 158 ЗК України визначено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, вислухав аргументи сторін, і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд повинен перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду вказала на те, що захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним рішення (чи його окремих положень) органу місцевого самоврядування, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

З огляду на приписи статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Обґрунтовуючи позов у цій справі, ОСОБА_1 зазначила, що її законний інтерес полягає у можливості скористатись своїм правом на вільне володіння земельною ділянкою, яка знаходиться під гаражем та самим гаражем літ «Г» . На переконання позивача, порушення її законного інтересу відбулось внаслідок порушення процедури приватизації земельних ділянок та прийняття органом місцевого самоврядування неправомірних рішень, які стосуються процедури передачі у власність земельної ділянки, на якій розміщений указаний гараж.

При цьому, судовим розглядом справи встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №624820 від 19.11.2012 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1027 га, тобто на 7 кв.м. більше, ніж їй було виділено у користування ухвалою Роменського міського суду від 29.03.1999 і яким чином передача у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 , площею 0,1017 та передача йому у спільну часткову власність (пропорційно до частки у власності на будинок) земельної ділянки площею 0,0577 га порушує її права та охоронювані законом інтереси, ОСОБА_1 не наводить.

Крім того, суд враховує і те, що позивач звернулась до суду з даним позовом лише після того, як відповідач подав до Роменського міськрайонного суду позов про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому поділ житлового будинку, господарських будівель і споруд, належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є технічно можливим і у відповідності до запропонованого варіанту поділу гараж літ. Г. запропоновано експертом виділити ОСОБА_1 (а.с.63).

Положення частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України покладають на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено та не обґрунтовано належними і допустимими доказами наявність підстав для визнання незаконними та скасування оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування, а тому підстави для задоволення позову в цій частині задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними: державних актів та свідоцтв про право власності є похідними від указаних, а тому також задоволенню не підлягають.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки суду не впливають.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Щодо застосування строку позовної давності.

У постанові ВПВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: «Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог».

Загальні положення застосування позовної давності також викладені у наступних постановах: №522/1029/18 (14-270цс19);№522/2110/15-ц (14-247 цс 18) /п. 61;№522/2201/15-ц (14-179 цс 18) /п. 61/;№ 522/2202/15-ц (14-132цс18) /п. 61/;№372/1036/15-ц (14-252цс18);№904/10956/16 (12-90гс19);№ 183/1617/16 (14-208 цс 18) /п.п. 73/; №911/1437/17 (12-226гс18) /п. 76/.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права, що має місце у даному випадку, не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати слід залишити за позивачем.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5,12,13,76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, Роменської міської ради Сумської області, ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління держгеокадастру у Сумській області, про визнання протиправними і скасування рішень органу місцевого самоврядування, виконавчого комітету; визнання недійсними: державних актів, свідоцтва про право власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області, адреса: Сумська область, м. Ромни, бул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 04057988.

Відповідач: Роменська міська рада Сумської області, адреса: Сумська область, м. Ромни, бул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 35425618.

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Головне управління держгеокадастру у Сумській області, адреса: м. Суми, вул.. Петропавлівська, 108, ідентифікаційний код юридичної особи 39765885.

Повне судове рішення складено 28.12.2022.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова