Справа № 465/4799/21 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/701/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.07.2018 року ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 18.07.2018 року.

На підставі укладеного Договору Відповідач отримав кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ " Універсал Банк" за договором станом на 22.12.2020 року становить 62 385,83 грн., в тому числі: Загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 42 294,67 грн.; заборгованість за пенею та комісією 20 091,16 грн. Відповідач звернення банку щодо погашення заборгованості ігнорував. Зважаючи на вищевказані обставини, просить суд задовольнити позов, стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 62 385,83 грн., а також суму судових витрат.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості за договором від 18.07.2018 року в розмірі 62 385 (шістдесят дві тисячі триста вісімдесят п`ять гривень) грн. 83 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) грн.

Рішення суду 24 січня 2022 року оскаржив ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що долучені позивачем документи в підтвердження суми боргу, не є належними доказами. Також звертає увагу на відсутність доказів того, що відповідач був ознайомлений та погодився на умови щодо строків повернення коштів, розмір відсоткової ставки за користування коштами, інформацію про пеню, комісію та штрафи, а також будь-яких інших істотних умов кредитного договору. Також звертає увагу, що банк протиправно списував кошти відповідача на погашення відсотків замість зарахування таких на погашення тіла кредиту, а також нараховував заборгованість по комісії та пені в сумі 20091,16 грн. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Франківського районного суду міста Львова від 02 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21 липня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 26 липня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що відповідач у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору допустив заборгованість у розмірі 62385,83 грн., яка складається з: 42294,67 грн. заборгованість за тілом кредиту, 20091,16 грн. заборгованість за пенею та комісією.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Суди встановили, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг підписано анкету-заяву від 18 листопада 2018 року, в результаті якого ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_2 згідний з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

До договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.

Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 10.09.2021 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 (кредитна картка), яка була отримана, активована з встановленням ПІН-коду 18.07.2018 зі строком дії останньої - до 06/24.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_2 користувався кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувався в магазинах, ресторанах, на заправках, поповнював картку, оплачував за надані послуги, знімав готівку в банкоматах, здійснював переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, здійснював переведення витрат в розстрочку, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором станом на 22 грудня 2020 року заборгованість складає 62385,83 грн., з яких:

42294,67 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);

20091,16 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.07.2018 року ОСОБА_2 у добровільному порядку погашався наданий кредит (на загальну суму) у розмірі 13221,01 грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що

«у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст. 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що:

«в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

У справі, що переглядається;

в анкеті-заяві від 18 липня 2018 року ОСОБА_2 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а. с. 9);

вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив;

оскільки в анкеті-заяві від 18 липня 2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, колегія суддів вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом, натомість дана сума коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованості за тілом кредиту (42294,67 грн.) за рахунок протиправно списаних банком відсотків у розмірі 13221,01 грн.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висвітленою у постанові від 09 січня 2020 року при розгляді справи №643/5521/19, а також у постанові від 18 травня 2022 року справа № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22).

Таким чином, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором про надання банківських послуг від 18.07.2018 складає 29073,66 грн. (42294,67 грн. 13221,01 грн.), який підлягає до стягнення.

З урахуванням того, що в анкеті-заяві від 18 липня 2018 року процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, відсутні підстави для стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 задоволено частково, з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягають стягненню судові витрати понесені за звернення до суду з позовною заявою в розмірі 1057,88 грн.

В той же час, з Акціонерного товариства «Універсал Банк» в користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати понесені за звернення до суду з апеляційною скаргою в розмірі 1818,15 грн.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи ч.10 ст.141 ЦПК України, з Акціонерного товариства «Універсал Банк» в користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 760,27 грн. (1818,15-1057,88)

Керуючись ст.141, ч. 5 ст. 268, ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376 380, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 02 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 )на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» ()суму заборгованості за договором від 18.07.2018 року в розмірі 29073 (двадцять дев`ять тисяч сімдесят три) гривні 66 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» в користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 760,27 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 липня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк