ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7808/22 Справа № 207/4798/21 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

-за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

03.11.2021 року до 25 лютого 2021 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.10.2019 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» з метою укладання кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 26.09.2021 року має заборгованість 17100,07 грн., яка складається з суми: 12914,59 грн. - заборгованість за кредитом, 4185,48 грн. - заборгованість по відсоткам.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У жовтні 2022 року не погодившись із вказаним рішенням представником Акціонерного товариства «Акцент-Банк» подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення й винесення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що в Анкеті-заяві позичальника зазначено, про приєднання до Умов та Правил на дання банківських послуг. Таким чином діє договір-приєднання. Отже суд першої інстанції не правильно відмовив у стягнення процентів. Крім того, у справі є Паспорт продукту, який підписаний боржником. У Паспорті чітко зазначена процентна ставка. А якщо Паспорт підписаний боржником, судом першої інстанції не правильно застосована правова позиція ВС.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції частково скасувати та ухвалити нове з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 р. змінено організаційно-правову форму та назву позивача з Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на Акціонерне товариство «Акцент-Банк», про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк».

З анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку вбачається, що відповідач виявив бажання отримати банківські послуги без зазначення їх виду. У заяві відсутні відомості про оформлення банківських карток, бажаного кредитного ліміту. Аналогічно відсутні у заяві дані про отримання та ознайомлення відповідача із пам`яткою клієнта з тарифами і основними умовами обслуговування та кредитування (а.с.7).

До матеріалів позовної заяви додано копію паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», що підписана електронним підписом відповідача 13.10.2019 року, в якій не зазначено яка сама картка отримана відповідачем. Згідно даної копії паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка»: ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020р. (а.с.8).

Також, до кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Витяг з Тарифів по картці «Зелена», у редакції, що діяла на момент підписання заяви (а.с.9-17).

Доданий витяг з Тарифів по картці «Зелена», який є невід`ємною частиною кредитного договору, не можна вважати складовою кредитного договору, так як невідомо, які саме кредитні картки діяли на момент укладення кредитного договору з відповідачем, які він отримав, відповідно невідомо які саме тарифи банку діяли на той час.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із наступного:

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року).

Відповідно до ч. 1ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом,повинен містити:1) назву документа;2) назву,адресу та реквізити суб`єкта господарювання;відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місце знаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12цього Закону, надана клієнту; 10)інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Згідно із частиною першої статті 1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

В силу ч. 1ст.526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 634 ЦК України,договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із статтею 12 ЦПК України,учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

АТ «Акцент-Банк» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку; витягом із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті https://а-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила»; витягом з тарифів по картці «Зелена»; розрахунком заборгованості за договором № б/н від 13.10.2019 року станом на 26.09.2021 року.

Разом з тим, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ «Акцент-Банк» має надати відповідачу.

Також анкета-заява не містить жодних відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів та пені. Ця анкета-заява не вказує на те, що 13.10.2019 року між АТ «Акцент-Банк» і відповідачем укладений кредитний договір.

Витяг із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» визначають, у тому числі: права, обов`язки та відповідальність сторін, порядок встановлення кредитного ліміту, порядок та умови користування карткою та здійснення платежів, тощо.

У витягу з Тарифів по картці «Зелена» встановлений розмір комісії за здійснення банківських операцій, процентну ставку, розмір та порядок нарахування пені.

Вказані документи не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила надання банківських послуг, а також за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту, порядок його погашення та сплати процентів, надані банком витяг із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» і Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного сторонами договору.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, яку суд згідно з ч. 4 ст.263 ЦПК України, враховує при застосуванні норм права.

З такими висновками частково погоджується й колегія суддів апеляційного суду з оглядом на наступне.

В матеріалах цивільної справи (а.с.8) міститься паспорт споживчого кредиту, підписаний електронним підписом відповідача. Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» передбачає декілька умов кредитування: Картка «Універсальна», Картка «Універсальна Голд», Картка «Зелена».

Але ні в позовній заяві ні в матеріалах цивільної справи не міститься інформація яку саме картку отримав відповідач, за явкою програмою та по яким правилам він повинен кредитуватись.

У довідці, що надав представник позивача (а.с.73) лише зазначено, що відповідач отримав картку (вказано її номер), дата випуску 13.10.2019 року, строк дії до липня 2026 року, але за якою програмою (Картка «Універсальна», Картка «Універсальна Голд», Картка «Зелена») отримана картка, відомостей не має.

При таких обставинах судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що відповідач чітко не знав умови, за якими він буде кредитуватись, а отже й правовий висновок ВС судом першої інстанції застосовано вірно.

Матеріали про тарифи кредитної Картки «Зелена», копії який додані до матеріалів цивільної справи позивачем (а.с.915, 16-17), відповідачем не підписані, отже не можуть бути доказами того, що саме цю кредитну картку він отримав.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доказів того, що відповідач уклав з позивачем Кредитний договір, який тягне за собою певні правові наслідки, матеріали цивільної справи не мають, тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив позивачу у стягненні процентів за користування кредитом.

Але судом першої інстанції не враховано, що відповідач отримав тіло кредиту, що підтверджується відповідними розрахунками (а.с.6, 54, 69-70, 82-83).

Факт отримання грошей від банку не заперечував ні відповідач ні його представник, який в письмових запереченнях на позов (а.с.37-38, 61-62) не вказував на те, що відповідач гроші не отримував.

Отже судом першої інстанції правильно вказано, позивачем не доведено факт укладення між сторонами кредитного договору та досягнення ними згоди щодо істотних умов цього договору.

Але апеляційний суд не може погодитись зі ствердженням суду першої інстанції щодо недоведеності отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у зазначеному ним розмірі, оскільки вказаний висновок спростовується доказами, наведеними вище.

Тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, в частині стягнення фактично отриманих відповідачем коштів, за правилами, передбаченими ст.1212 ЦК України.

У позовній заяві позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача 17100, 07 гривень, з яких: 12914, 59 гривень тіло кредиту, в 4185, 48 гривень проценти.

На а.с.6 міститься розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) дорівнює 11 349 гривень 16 копійок.

Доказів заборгованості на заявлену у позові суму (12914, 59 гривень) матеріали справи не містять, тому апеляційний суд вважає необхідним стягнути тіло кредиту у розмірі 11 349 гривень 16 копійок.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуємо рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Акціонерним товариством «Акцент-Банк»був сплачений судовий збір при зверненні до суду у розмірі 2270 гривень 00 копійок (а.с.4).

Акціонерним товариством «Акцент-Банк»був сплачений судовий збір при внесенні апеляційної скарги у розмірі 3405 гривень 00 копійок (а.с.110).

Ціна позову складає 17 100 грн. 07 коп.

Позов підлягає задоволення частково у розмірі 11 349 гривень 16 копійок (тіло кредиту), що складає 66 % від заявленого розміру.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір: за подачу позову 1498, 2 грн. (2270 грн. х 66 %), за подачу апеляційної скарги 2247, 3 грн.(3405 грн. х 66%), а загалом 3 745 (три тисячі сімсот сорок п`ять) гривен 50 копійки.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року частковоскасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () отримані без достатньої правової підстави гроші у розмірі 12 914 (дванадцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () сплачений судовий збір у розмірі 3 745 (три тисячі сімсот сорок п`ять) гривен 50 копійки.

В іншій частині рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: