Справа № 456/3671/22
Провадження № 2-о/456/111/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить встановити факт його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дашава Стрийського району Львівської області, постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог представник заявника адвокат Журавльова Л.Ю. покликалася на те, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і проживав разом зі своїми батьками в АДРЕСА_1 . За цією ж адресою мав зареєстроване місце проживання. Навчався з першого класу в Дашавській середній школі, яку закінчив у 1978 році, після чого з травня 1979 року по травень 1981 року проходив строкову службу в Збройних Силах УРСР. 28.07.1981 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , в якому народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його постійним місцем роботи в Україні було ВАТ «Стрийський м`ясокомбінат». 20.08.1998 знявся з реєстрації свого місця проживання і виїхав до США. З того часу проживає по тимчасовій посвідці у Сполучених Штатах Америки, але є громадянином України. Його закордонний паспорт, за яким він виїжджав за межі України, втрачено. Паспорт громадянина України нового зразка не отримував. Його батьки, дружина, діти були громадянами України. Станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 він постійно проживав і був зареєстрований на території України за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року має для нього юридичне значення, оскільки він має на меті отримати громадянство України та в подальшому паспорт громадянина України.

Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 31 жовтня 2022 року головуючим суддею в справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 19/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2022 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.11.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права /а.с. 20/.

Розгляд справи по суті відбувся 22.11.2022 за участі представника заявника адвоката Журавльової Л.Ю. та представника заінтересованої особи Шкраби В.Я.

Представник заявника адвокат Журавльова Л.Ю. в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Стрийського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області Шкраба В.Я. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дашава Стрийського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.1961 /а.с. 7/.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 було документовано паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року, серії НОМЕР_2 , виданим 20.04.1978 Відділом внутрішніх справ Стрийського райвиконкому Львівської області, в якому національність заявника вказано «українець». Також згаданий документ підтверджує проживання та реєстрацію заявника в АДРЕСА_1 /а.с. 4-6/.

З військового квитка серії НОМЕР_3 встановлено, що такий видано на українця ОСОБА_1 12 травня 1978 року. Останній перебував на військовому обліку Стрийського ОМВК Львівської області з 30.11.1983 по 29.07.1998 року /а.с. 8-9/.

Згідно з довідкою ОСББ «Карпати» № 64 від 09.06.2021 ОСОБА_1 проживав та був постійно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 до 20.08.1998 /а.с. 10/.

Відповідно до довідки опорного навчально-виховного комплексу «Дашавський загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» № 31 від 16.06.2021 ОСОБА_1 закінчив Дашавську середню загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Стрийського району Львівської області в 1978 році та отримав атестат про середню освіту № 110618 /а.с. 14/.

Згідно з довідкою Архівного відділу виконавчого комітету Стрийської міської ради № 312 від 26.10.2021 ОСОБА_1 з лютого 1983 року /відомості нарахування заробітної плати за 1983 рік/ до 30 травня 1995 року /наказ № 56 від 30 травня 1995 року/ працював апаратчиком ЦТФ у ВАТ «Стрийський м`ясокомбінат» /а.с. 15/.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 перешкод в набутті громадянства України за територіальним походженням.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно з п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Так, досліджені в судовому засіданні свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.1961; паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , виданий 20.04.1978 Відділом внутрішніх справ Стрийського райвиконкому Львівської області; військовий квиток серії НОМЕР_3 ; довідка ОСББ «Карпати» № 64 від 09.06.2021; довідка опорного навчально-виховного комплексу «Дашавський загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» № 31 від 16.06.2021; довідка Архівного відділу виконавчого комітету Стрийської міської ради № 312 від 26.10.2021 підтверджують той факт, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року /а.с. 4-16/.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, зазначених у згаданих документах, оскільки такі відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, з доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає право набути громадянство України за територіальним походженням.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відтак судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Керуючись ст. 293, 294, 313, 314, 354ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дашава Стрийського району Львівської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.12.2022.

Суддя Л.В.Гула