МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. Справа №370/309/21

Макарівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Тандира О.В.,

із секретарем судового засідання Гребінською Н.П.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , (далі - позивач), звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 , (далі - відповідач-1), ОСОБА_6 , (далі - відповідача-2), вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, в якому вказала, що їй на праві власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0163 та :01:007:0164 загальною площею 0,305 га, цільове призначення яких для ведення особисто селянського господарства та для будівництва, обслуговування житлового будинку, розташовані у АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 06.07.2011 року, який зареєстровано в реєстрі за №2417. Вказані земельні ділянки були подаровані позивачці її батьком ОСОБА_2 , якому вони були надані у приватну власність та користування рішенням №3 виконкому Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області від 12.12.1997 року.

У зв`язку із запровадженням з 2013 року автоматизованої системи Державного земельного кадастру - Національної кадастрової системи дані про земельні ділянки, право власності на які виникло до 01.01.2013 року повинні бути перенесенні відповідними працівниками Деожгеокадастру з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру.

Проте, як виявилось дані про належні позивачці на праві власності земельні ділянки до Державного земельного кадастру не було перенесено з невідомих для неї причин, і саме тому 2020 році ПП «Яран і К» на замовлення позивачки було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належної їй на праві власності земельної ділянки з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

ПП «Яран і К» було проведено ряд робіт за участю сертифікованих інженерів-землевпорядників. Підставою для складання технічної документації був договір дарування земельної ділянки від 06.07.2011 року, зареєстровано в реєстрі за №2417 та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №007910, виданий на підставі рішення виконкому Ясногородської сілької ради народних депутатів від 12.12.1997 року №3.

Проте, під час внесення відомостей до Державного земельного кадастру, державним кадастровим реєстратором Малярик Н.В., було прийнято рішення №РВ-020 від 03.09.2020 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельно кадастру у зв`язку з перетином ділянок з ділянкою :01:007:0045; Площа співпадає на 32,4444%. Перетин ділянок з ділянкою :01:007:0199; Площа співпадає на 44,0741%. Перетин ділянок з ділянкою :01:007:0168; Площа співпадає на 8,2963%.

Згідно відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка, з кадастровим номером :01:007:0045, площею 0,1933 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_7 .

Згідно відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0199, площею 0,1561 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_2 перебуває у власності ОСОБА_6 , дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) - 10.08.2016 року.

Тож, на даний час позивачка обмежена у здійсненні свого права власності на належні їй земельні ділянки, оскільки не може внести відповідні відомості про них до Державного земельного кадастру з наступним винесенням меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (проставити межові знаки відповідно до координат поворотних точок), так як частина належної їй землі опинилась у власності суміжних землекористувачів, а саме відповідача 1 - ОСОБА_7 , та відповідача 2 - ОСОБА_6 .

Так, відповідно до технічної документації, спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0045, ОСОБА_7 було передано у власність на підставі рішення Ясногородської сільської ради від 29.06.2004 року в порядку безоплатної приватизації відповідно до ст.116 Земельного кодексу України, на думку позивачки з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки передано у приватну власність ОСОБА_7 , земельну ділянку з невірними координатами, які не відповідали фактичному користуванню, оскільки надана йому земельна ділянка частково розташовується за координатами фактичного розташування її земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0164, чим порушено її право як землевласника щодо володіння, розпоряджання та користування своєю земельною ділянкою, що унеможливлює вірно встановити (відновити) межові знаки на земельну ділянку.

Так, при проведенні кадастрової зйомки земельної ділянки відповідача ОСОБА_7 , було невірно визначено координати поворотних точок суміжної земельної ділянки первинного власника землі - ОСОБА_2 , (батька позивача), внаслідок чого виникло зміщення земельної ділянки ОСОБА_7 , частково на місце земельної ділянки позивача та послідуючих суміжних земельних ділянок.

Позивач вважає, що вказане рішення Ясногородської сільської ради від 29.06.2004 року було прийнято протизаконно, оскільки при виготовленні технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_7 , були допущені помилки у визначенні координат поворотних точок, що в подальшому призвело до неправильного встановлення конфігурації, можливо й визначення загальної площі земельних ділянок та до порушення прав позивача.

Також позивач зазначила, що відповідно до Листа ГУ Держгеокадастру у Київській області від 09.12.202 року 29-10-0,331-15803/2-20 та Відділу у Макарівському районі ГУ Держгеокадастру Київській області від 04.12.2020 року 551/112-20, землевпорядна документація на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0199, яка перебуває у власності ОСОБА_6 - відсутня, а тому й відсутня можливість проведення державно експертизи документації із землеустрою на відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил сфері землеустрою. І як наслідок без землевпорядної документації неможливо перевіри на відповідності правовстановлюючих документів, поданих для внесення інформації Державним земельний кадастр та порівняти з координатами фактичного місця розташування з земельною ділянкою, яка згідно відомостей ДЗК накладається на фактичне місце розташування земельної ділянки позивача, яка має кадастровий номер :01:007:0163. Крім того, відповідність чинному законодавству землевпорядної документації здійснюють і органи, які її затверджують.

Підсумовуючи наведене, позивач вказала, що порушення її прав полягає у тому, що вона як власниця земельних ділянок не має можливості внести дані про себе як про власника до Державного земельного кадастру, не має можливості у встановленому законом порядку володіти, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, без визначення її меж в натурі (на місцевості), що є неможливим доти, доки земельна ділянка відповідачів ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , буде частково розташовуватись в межах фактичного розташування її землі.

Враховуючи викладене та, посилаючись на вимоги ст. 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, абзац 4 та 5 ч.10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», позивач просила суд:

1. Визнати недійсним державний акт на право власності серії КВ №098089 від 03.09.2004 року, виданий на ім`я ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0045 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1933 га, що розташовується: АДРЕСА_2 .

2. Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0045 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1933 га, що розташовується: АДРЕСА_2 .

3. Визнати недійсним документ, що підтверджує право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0199 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1561 га, що розташовується: АДРЕСА_2 .

4. Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі та державну реєстрацію права власності, яка здійснюється органами державної реєстрації прав Міністерства юстиції України на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0199 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1561 га, що розташовується: АДРЕСА_2 .

5. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Макарівського районного суду від 03.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_4 , до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки - прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке неодноразово відкладалось. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (т.1, а.с.121-122).

20.05.2021 року від третьої особи надійшли письмові пояснення (т.1, а.с.165-171), які представник третьої особи ОСОБА_8 , просила врахувати при розгляді справи, а справу розглядати за її відсутності. В письмових поясненнях зазначила, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області не реєструє та не скасовує право власності на земельні ділянки; наголосила на тому, що відповідно до ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, тільки у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0199 зареєстрована за гр. ОСОБА_6 , а право на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0045 станом на 14.05.2021 року не зареєстроване. За інформацією Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, перевіривши наявну інформацію стосовно відповідності координат поворотних точок меж земельних ділянок :01:007:0045 та :01:007:0199 до фактичного використання, було встановлено, що відповідно до графічних матеріалів програмного комплексу Національна кадастрова система Державного земельного кадастру, координати поворотних точок меж вищевказаних земельних ділянок не відповідають фактичному використанню. Порівняти координати поворотних точок меж земельних ділянок які зазначені в Національній кадастровій системі із даними документації із землеустрою не вбачається за можливе, в зв`язку з тим, що документація із землеустрою не передана на зберігання до фонду документації із землеустрою розробником такої документації.

17.06.2021 року від представника відповідачів ОСОБА_6 , адвоката Тагієвої Т.В., у строк та у спосіб, встановлений судом, надійшли письмові заперечення проти задоволення позовних вимог, (т.1, а.с.175-185), та в яких остання вказала, що в матеріалах справи є Акти встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельних ділянок колишнього власника ОСОБА_2 , власником яких наразі є позивач. Відповідно до згаданих Актів претензій при встановленні зовнішніх меж ні колишнім власником ОСОБА_2 , ні ОСОБА_7 , не заявлено, межі погоджені і не викликають спірних питань, що засвідчено їх власними підписами. Щодо твердження позивача про відсутність відомостей про набуття у власність ОСОБА_6 , земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0199 та відсутності землевпорядної документації на підставі яких вона формувалась, ОСОБА_6 , вказала, що така інформація не відповідає дійсності, виходячи з наступного. 06.09.2005 року відповідач ОСОБА_7 , подарував відповідачу ОСОБА_6 , частину земельної ділянки площею 1,500 га, призначеної якої для ведення ОСГ, що підтверджується Договором дарування, посвідчений Дурицьким А.П., приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим №7772 та зареєстрований в Макарівському райвідділі КРФ Ц ДЗК за №159 від 06.09.2005 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ №285892, площею 1,500 га було видано ОСОБА_6 , 20.09.2005 року., відповідно до якого земельній ділянці площею 1,500 га, присвоєно кадастровий номер :01:07:0072. У 2016 році відбулася зміна цільового призначення з земельної ділянки для ОСГ за кадастровим номером :01:07:0072 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та здійснено розділ зазначеної земельної ділянки. Земельній ділянці площею 0,1561 га, що межує з земельною ділянкою позивача і є предметом спору, присвоєно кадастровий номер :01:007:0199 та адресу: АДРЕСА_2 . Тож, твердження позивача щодо відсутності відомостей про набуття у власність ОСОБА_6 , земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0199 та землевпорядної документації на підставі яких вона формувалась, не відповідає дійсності, оскільки підставою виникнення права власності у ОСОБА_6 , є витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку серія та номер НВ - 016, виданий 05.08.2016 року, видавник Управління Держгеокадастру у Макарівському районі Київської області; витяг з рішення серія та номер 44, виданий 29.06.2016 року, видавник Ясногородська сільська рада Макарівського району Київської області. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0199, яка належить ОСОБА_6 , були внесені до Державного земельного кадастру на підставі оригіналу погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у паперовій або електронній формі відповідно до вимог ЗУ «Про землеустрій», і лише після перевірки державним кадастровим реєстратором поданих для реєстрації документів на їх відповідність вимогам законодавства, було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки. Підставою ж виникнення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0045 у відповідача ОСОБА_7 виникло на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ № 098089, виданий 03.09.2004 року Макарівським районним відділом земельних ресурсів. Тож, відповідачі набули у власність земельні ділянки на законних підставах відповідно до вимог діючого законодавства.

Крім того відповідач ОСОБА_6 , вказала, що технічна документація із землеустрою, розробником якої є ПП «Яран і К», та на яку посилається позивач в позовній заяві, містить помилки, які викликають сумніви на предмет дотримання розробником вимог діючого законодавства під час розроблення ним технічної документації із землеустрою.

У квітні 2021 року ОСОБА_6 , було замовлено у сертифікованого інженера-землевпорядника роботи по здійсненню встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (кадастрову зйомку), які належать на праві власності відповідачу ОСОБА_7 , відповідачу ОСОБА_6 , та позивачу, з відображенням ситуації на місцевості, по закінченню робіт яких були виготовлені Плани з відображенням ситуації, якими підтверджується, що відповідачі права власності позивача на її земельні ділянки не порушували, оскільки їх земельні ділянки не накладаються на земельну ділянку позивача. Роботи інженером-землевпорядником здійснювались на підставі раніше розробленої та затвердженої документації із землеустрою.

Відповідач ОСОБА_6 , також вважає, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належної позивачу на праві власності земельної ділянки, розробником якої є ПП «Яран і К», була виконана не по раніше розробленій та затвердженій документації із землеустрою на ці земельні ділянки, а по фактичному використанню позивачем земельних ділянок, тому не може бути належним доказом у справі, оскільки виконана з порушенням п.4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України 18.05.2010 року за №376.

Крім того, державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 007910 площею 0,338 га було, виданий ОСОБА_2 12.07.2000 року, містить виправлення в частині зміни загальної площі земельної ділянки з 0,338 га на 0,305 га, оскільки зменшилася площа земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, а саме з 0,088 га змінено на 0,055 га, тобто площа земельної ділянки зменшилася на 0.033га. Поряд з тим, в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких було внесено такі виправлення в Державний акт на право приватної власності на землю.

Таким чином, відповідач ОСОБА_6 , вважає, що вирішити питання на предмет відповідності розробленої документації із землеустрою на земельні ділянки відповідачів, та її затвердження відповідно до вимог земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, на що посилається позивач у позові, можливо лише шляхом проведення судової землевпорядної експертизи, яка виконується судовими експертами держаних судових експертних установ.

Тож, враховуючи наведене, а саме те, що відповідачі набули у власність земельні ділянки на законних підставах відповідно до вимог діючого законодавства, відповідач ОСОБА_6 , вважає, що позов є необґрунтованим, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача ОСОБА_7 , провадження у даній справі було зупинене до 21.02.2022 року, тобто до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцями після його смерті (т.1, а.с.243).

Ухвалою суду від 01.06.2022 року провадження у справі відновлено та призначено підготовче засідання на 29.06.2022 року (т.1, а.с.247).

У судовому засіданні 29.06.2022 року суд відповідно до ст.ст.84, 259 ЦПК України ухвалив із занесенням до протоколу судового засідання витребувати від Приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Цебрової Л.М., копію спадкової справи №26/2021 до майна померлого ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.259), яка надійшла до суду та приєднана до матеріалів справи (т.2, а.с.1-81).

В судовому засіданні 16.08.2022 року суд ухвалив із занесенням до протоколу судового засідання замінити відповідача ОСОБА_7 його правонаступником (спадкоємцем) ОСОБА_5 (т.2, а.с.83-84).

Ухвалою суду від 08.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 22.09.2022 року (т.2, а.с.123), яке неодноразово відкладалось, останнього разу на 08.12.2022 року (т.2, а.с.138-139).

В судовому засіданні 08.12.2022 року представники позивача ОСОБА_2 , та адвокат Оберемчук О.О., позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Тагієва Т.В., просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на їх необґрунтованість.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, раніше поданої письмової заяви просив розглядати справу за його відсутності.

Інших заяв і клопотань від сторін до суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її письмові матеріали, судом встановлено наступне.

Згідно Виписки з протоколу засідання виконкому Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області №9 від 12.12.1997 року, ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,34 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку (далі для ОЖБ) 0,25 га, та для ведення особистого підсобного господарства (далі для ОПГ) 0,09 га, в АДРЕСА_2 (т.1, а.с.19).

Відповідно до Акту про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої меж земельної ділянки ОСОБА_2 , представник Госпрозрахункового виробничого бюро при Макарівському районному відділі земельних ресурсів Матвієнко В.П, діючи на підставі дозволу виконкому Ясногородської сільської ради народ депутатів від 12.12.1997 року в присутності землевласників (землекористувача ОСОБА_2 , представників виконкому ОСОБА_9 та суміжних землевласник (землекористувачів): ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , що пред`явили свої повноваження, провели встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначені межі на місцевості проходять по деревному та металевому паркану і умовних лініях. Ніяких претензій при встановлені зовнішньої межі не заявлено. Межі погоджені і не викликають спірних питань (т.1, а.с.20).

На підставі вказаного рішення Ясногородської сільської ради ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №007910, на земельну ділянку загальною площею 0,305 га, з яких: 0,250 га для ОЖБ та 0,055 га для ОПГ (т.1, а.с.14). Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приварної власності на землю 12.07.2000 року за №475. При цьому суд відзначає, що у державному акті на право власності на землю ОСОБА_2 , площа земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства містить виправлення.

Згідно реєстру землевласників, присвоєно кадастрові номери земельним ділянкам ОСОБА_2 : земельній ділянці площею 0,0550 га :01:007:0163; земельній ділянці площею 0,2500 га :01:007:0164 (т.1, а.с.15).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки, посвідченого 06.07.2011 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Дурицьким А.П., зареєстрованого в реєстрі за №2417, ОСОБА_2 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_4 прийняла у дар земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,305 га, з яких: земельна ділянка площею 0,0550 га з кадастровим номером :01:007:0163; земельна ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:007:0164 (т.1, а.с.16).

Вказаний договір дарування зареєстрований у встановленому законом порядку 06.07.2011 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №10095765 від 06.07.2011 року (т.1, а.с.17).

У 2020 році ПП «Яран і К» на замовлення позивачки було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належної їй на праві власності земельної ділянки з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру. При цьому ця технічна документація здійснювалась на підставі фактичних вимірів земельної ділянки, тобто за межами фактичного користування, про що і зазначала позивач у позовній заяві і це підтверджується різними координатами земельних ділянок позивача та ОСОБА_2 , що вказані у відповідних технічних документаціях із землеустрою (т. 1 а.с. 36-49; т. 1 а.с. 222).

Державним кадастровим реєстратором Відділу у Макарівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області прийнято рішення №РВ-020 від 03.09.2020 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з перетином ділянок з ділянкою :01:007:0045; Площа співпадає на 32,4444%. Перетин ділянок з ділянкою :01:007:0199; Площа співпадає на 44,0741%. Перетин ділянок з ділянкою :01:007:0168; Площа співпадає на 8,2963% (т.1, а.с.70).

Як встановлено судом, на момент ухвалення рішення, земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0045 має площу 0,1933 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2022 року (т. 2 а.с. 76). Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №227 (т. 2 а.с. 78).

Разом із тим, вказана земельна ділянка до цього належала на праві власності ОСОБА_7 на підставі державного акту на право власності на земельні ділянки серії КВ №098089 від 03.09.2004 року, виданого на підставі рішення Ясногородської сільської ради від 19.06.2004 року. Вказані обставини підтверджуються копією технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчуюють право власності на земельні ділянки (т. 1 а.с. 75-83), витягом з ДЗК «Відомості про земельну ділянку» (т. 1 а.с. 85), відповіддю №29-10-0.331-16224/2-20 від 18.12.2020 року Головного управління Держгеокадастру у Київській області (т.1, а.с.18) та копією державного акту (т. 2 а.с. 40, 45-47).

В свою чергу, земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0199 має площу 0,1561 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом з ДЗК (т. 1 а.с. 86), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №291506560 від 21.12.2021 року (т. 1 а.с. 223; т. 2, а.с.117).

Як вказала відповідач-2, вказана земельна ділянка утворена шляхом поділу земельної ділянки площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, яка в свою чергу була подарована ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 06.09.2005 року з земельної ділянки площею 1,693 га для ведення особистого селянського господарства, що належала ОСОБА_7 , на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельні ділянки загальною площею 1,943 га, серії КВ №098089 від 03.09.2004 року, виданого на підставі рішення Ясногородської сільської ради від 19.06.2004 року (т. 2 а.с. 40, 45-47). Натомість а ні договору дарування від 06.09.2005 року, а ні державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,5 га на ім`я ОСОБА_6 , а ні технічної документації із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, її поділу матеріали справи не містять та учасники справи не ставили питання про їх витребування.

Земельна ж ділянка з кадастровим номером :01:007:0168 має площу 0,1947 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства належить на праві власності ОСОБА_11 , однак вона усунула накладання вказаної земельної ділянки шляхом її поділу, а тому позивач до неї вимог не заявляв.

Згідно схем взаємного розміщення земельних ділянок (т. 1 а.с. 215-216), складених сертифікованим інженером-геодезистом ОСОБА_12 , на підставі первинної документації із землеустрою 2000 року щодо земельної ділянки ОСОБА_2 , що були надані відповідачем, вбачається, що фактичне розташування земельної ділянки ОСОБА_2 , яка зараз належить позивачеві, не відповідає координатам кадастрового плану земельної ділянки з технічної документації при затвердженні її органом місцевого самоврядування та виділення її у власність. Заперечення представника позивача щодо неврахування вказаних доказів з підстав порушення строків їх подання судом відхиляються, оскільки вони були надані суду та стороні позивача одразу ж після їх отримання відповідачем, який має обмежені строки на підготовку заперечень проти позову та подання відповідних доказів. Долучення їх до справи та врахування при розгляді справи відповідає завданням цивільного судочинства.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 Санченко ОСОБА_13 помер, що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.08.2021 року (т.1, а.с.234).

Єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_7 , за заповітом є його внука, ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами відповідної спадкової справи №26/2021, заведеної приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Цебровою Л.М. (т.2, а.с.1-81).

Так, в судовому засіданні 16.08.2022 року, суд ухвалив із занесенням до протоколу судового засідання замінити відповідача ОСОБА_7 його правонаступником (спадкоємцем) ОСОБА_5 (т.2, а.с.83-84). Разом із тим, первинні позовні вимоги позивача, заявлені до ОСОБА_7 , не змінювалися.

Щодо наданої представником позивача копії технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок відповідача ОСОБА_6 (т.1, а.с.127-149), а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:0176, :01:007:0178, :01:007:0177, в одну земельну ділянку, суд до уваги не приймає оскільки, дана технічна документації не стосується предмета доказування, а саме предмет спору стосується земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:0045 та :01:007:0199.

Крім того, суд не приймає до уваги надані представником позивача письмові пояснення ПП «Яран і К» (т.1, а.с.187-189), оскільки вони носять рекомендаційний характер, та зводяться до рекомендацій позивачу для визначення помилки у визначені координат поворотних точок сусідніх земельних ділянок, з якими відбулось накладання земельної ділянки позивача, а саме до необхідності дослідити землевпорядну документацію на підставі якої були сформовані вказані земельні ділянки.

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту порушених прав визначені ст. 16 ЦК України, та ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Спеціальною нормою в даному випадку є ч. 2 ст. 152 ЗК України, відповідно до якої захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як встановлено ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

При цьому, даний спосіб захисту порушеного права може бути застосований, коли право особи, що порушується виданням відповідного акта, є правомірним.

Так, звертаючись із даним позовом, позивач зазначала, що не може внести дані до Державного земельного кадастру при відновленні меж належної їй на праві власності земельної ділянки.

Разом із тим, як встановлено судом при розгляді справи, кадастровим реєстратором відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку за координатами згідно меж ділянки за фактичним користуванням, а не за координатами згідно технічної документації із землеустрою з виготовлення документа, що посвідчує право власності на землю попереднього власника.

Фактично має місце невідповідність меж земельної ділянки позивача за фактичним користуванням межам, зазначеним у технічній документації та правовстановлюючому документі попереднього власника.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами відповідно до ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними (ст. 77 ЦПК України), допустимими (ст. 78 ЦПК України), достовірними (ст. 79 ЦПК України) та достатніми (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376 (втратила чинність 14.09.2021 року), що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п.2.1. Інструкції).

Відповідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення даної справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а відтак вирішити даний спір без проведення відповідної судової земельно-технічної експертизи неможливо.

Поряд з тим, позивач відповідного клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи не заявляла, і самою стороною (позивачем) не надано відповідного висновку експертизи.

Посилання позивач у позовній заяві на те, що землевпорядна документація на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0199, яка перебуває у власності ОСОБА_6 - відсутня, а тому й відсутня можливість проведення експертизи на відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, суд до уваги не приймає, оскільки дане твердження не відповідає дійсності, так як в матеріалах справи наявна відповідна технічна документація, подана представником відповідача ОСОБА_6 (т.2, а.с.90-117), та копія якої була направлена рекомендованим поштовим відправленням на адресу позивача, про що свідчить Опис поштового вкладення №694 (т.2, а.с.120) та квитанція Укрпошти (т. 2, а.с. 120).

Таким чином факт накладання земельних ділянок відповідачів на ділянку позивача без встановлення факту відповідності меж ділянки позивача згідно правовстановлюючих документів межам за фактичним користуванням відповідно не може бути встановлений за поданими позивачем доказами, а відтак не може бути встановлене порушене право позивача.

Крім того, слід зазначити, що вимоги позивача про визнання недійсним державного акту на право власності серії КВ №098089 від 03.09.2004 року на ім`я ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0045 не може в даному випадку бути ефективним способом захисту порушеного права, оскільки вказана ділянка, як встановлено судом, вже належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2022 року (т. 2 а.с. 76), а право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №227 (т. 2 а.с. 78). При цьому позивач не скористався своїм правом змінити предмет позову, хоча для цього були створені усі необхідні умови.

Також суд відзначає, що вказаний вище державний акт виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_7 , тоді як законність вказаного рішення позивачем не оспорювалася та вимог щодо визнання його недійсним як такого, що порушувало б її права не заявлялося.

Наведені вище обставини виключають можливість задоволення позовних вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_14 .

Вимоги ж про визнання незаконною та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0045 є похідними від вимог про визнання недійсним державного акта, а тому і у їх задоволення слід відмовити.

Також слід зазначити, що не можуть бути задоволені вимоги про визнання недійсним документу, що підтверджує право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0199 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1561 га, та визнання незаконною і скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, позивач не вказує який конкретно правовстановлюючий документ слід визнати недійсним і цей документ відсутній у матеріалах справи. Як було встановлено судом, вказана земельна ділянка, належна ОСОБА_6 , була утворена внаслідок поділу іншої земельної ділянки, правовстановлюючі документи на яку також відсутні у матеріалах справи і позивачем не подавались та не ставилось ним питання про їх витребування.

Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові стягненню з відповідача не підлягають та покладаються на позивача.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.12.2022 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_4 - РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_4 (адвокат Оберемчук О.О.);

ОСОБА_5 - РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_6 - адреса: АДРЕСА_6 ;

Головне управління Держгеокадастру у Київській області, , адреса: 03115, м.Київ, вул. Серпова, 3/14; e-mail:

Суддя О.В. Тандир