АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року

м. Чернівці

Справа № 725/8330/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Лисака І. Н., Половінкіної Н. Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Підрозділ швидкого реагування «Тигр»

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2022 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Федіна А. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивачка просила:

- усунути їй перешкоди у користуванні квартирою та вселити її у квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Підрозділ швидкого реагування «Тигр» (далі - ТзОВ «Тигр») не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні вказаною вище квартирою;

- зобов`язати ОСОБА_2 та ТзОВ «Тигр» в триденний термін з часу набрання рішення суду у даній справі законної сили передати по акту приймання - передачі ОСОБА_1 , комплект ключів від запірних замків вхідних дверей та міжкімнатних дверей спірної квартири;

- покласти на відповідачів обов`язок складання акту приймання - передачі ключів від запірних замків вхідних дверей та від запірних замків міжкімнатних дверей квартири;

-встановити наступний порядок користування спірною квартирою:

- ОСОБА_2 надати в одноосібне постійне користування житлову кімнату 31-6 площею 24,50 кв. м та балкон 31-7 площею 2,9 кв. м.;

- надати ОСОБА_1 в одноосібне постійне користування житлову кімнату 31-5 площею 21,60 кв. м.;

- залишити у спільному користуванні співвласників квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступні приміщення: коридор 31-1 площею 5,30 кв. м; кухню 31-8 площею 8,60 кв. м; кладову 31-2 площею 1,0 кв. м; кладову 31-3 площею 1,20 кв. м; санвузол (туалет, ванну) 31-4 площею 3,60 кв. м; прихожу 31-9 площею 7,80 кв. м.

Позов мотивований тим, що їй на праві власності належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 74,70 кв.м., а відповідачці в свою чергу належить 2/3 частини вказаної квартири.

Однак позивачка позбавлена можливості користуватись своєю часткою квартири, оскільки відповідачка змінила запірні замки на дверях квартири, ключів від яких їй не надала, а також встановила охорону квартири, яку забезпечує ТзОВ «Підрозділ швидкого реагування «Тигр» та працівники якого перешкоджають їй вселитись у квартиру.

З метою досудового врегулювання вказаного спору ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів, а також до ТзОВ «Підрозділ швидкого реагування «Тигр», проте позитивного результату такі звернення не дали, оскільки працівники поліції розглянули її заяву в порядку Закону України «Про звернення громадян», а ТзОВ «Підрозділ швидкого реагування «Тигр» послалось на конфіденційність укладених з вказаним товариством договорів та проігнорувало її право доступу до квартири як співвласника.

Відповідачка ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає, а тому укласти з нею договір про порядок користування вказаною квартирою не є можливим.

Враховуючи наведені вище обставини, просила усунути їй перешкоди у користуванні зазначеної вище квартирою та встановити порядок користування нею.

У квітні 2022 року ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просила:

- припинити право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 та була набута у власність ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВАС №745206 від 20 грудня 2002 року, виданим Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-2639;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку вказаної вище квартири, яка належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВАС №745206 від 20 грудня 2002 року, виданим Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-2639;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості припиненої частки квартири в розмірі 497 172 гривень, внесених ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду.

Зустрічний позов мотивувала тим, що вона та ОСОБА_1 є співвласниками спірної квартири та з урахуванням пропорційності їх часток, вона є власником 2/3 частки вказаної квартири, а ОСОБА_1 належать 1/3 частка такої квартири, що становить 25,4 кв.м.

Згідно з технічними характеристиками спірна квартира складається з кімнати площею 21,60 кв.м.; кімнати площею 24,50 кв.м.; коридору площею 5,30 кв.м.; вбиральні площею 1.00 кв.м.; комори площею 1.00 кв.м.; ванної площею 3,60 кв.м.; веранди площею 2,00 кв.м.; кухні площею 8,60 кв.м.; коридору площею 7,80 кв.м.; балкону (тераси) 1.60/0.50 кв.м. Вказана квартира має один вхід до приміщень, вхід до житлових кімнат квартири здійснюється через спільний коридор та у квартирі наявний тільки один санвузол (вбиральня), одна ванна кімната, одна кухня, одна комора. Згідно висновку експерта №1/22 від 11 лютого 2022 року технічна можливість розподілу в натурі квартири АДРЕСА_2 на дві ізольовані частини (квартири) відповідно до часток 2/3 та 1/3 відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва відсутня.

Вказувала на те, що спільне проживання з ОСОБА_1 є неможливим, її частка у вказаній квартирі є незначною, остання забезпечена іншим житлом, а саме постійно проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_4 , а спірну квартиру використовувала для здачі іншим особам в оренду, особисто в ній не проживала, а тому вважала, що позбавлення права на частку з виплатою компенсації її вартості не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку експерта №1/22 від 11 лютого 2022 року ринкова вартість належної ОСОБА_1 частки квартири становить 497172 гривень та вказана сума коштів була внесена ОСОБА_2 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернівецькій області на виконання вимог статті 365 ЦК України щодо попереднього внесення вартості частки майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТзОВ «Підрозділ швидкого реагування «Тигр» про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення у квартиру та встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_5 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_6 в розмірі 497172 гривень, які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Чернівецькій області.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки частка ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на спірну квартиру в порівнянні із часткою ОСОБА_2 є незначною та не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне володіння і користування сторонами спірним майном є неможливим, ОСОБА_1 тривалий час не користується своєю часткою у спільному майні та проживає за іншою адресою, зокрема у її власності знаходиться інша квартира, що свідчить про те, що вона забезпечена житлом, припинення права власності ОСОБА_1 на 1/3 ідеальної частки спірної квартири з виплатою грошової компенсації не завдасть їй істотної шкоди.

З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про те , що припинення права ОСОБА_1 на частку у спільному майні з виплатою їй відповідної грошової компенсації, з дотриманням усіх вимог статті 365 ЦК України, буде ефективним способом вирішення спору, який виник між сторонами з приводу спільного володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову скасувати, первісний позов задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не звернув увагу на те, що позивачка за зустрічним позовом не проживає в спірній квартирі, нею не користується, має постійне місце проживання та реєстрації в Німеччині, а тому усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення позивачки за первісним позовом у квартиру, встановлення порядку користування нею не порушує право ОСОБА_2 на житло.

1/3 частка квартири не може вважатися незначною часткою у спільному майні.

Враховуючи жилу площу спірної квартири та її планування, запропонований позивачкою за первісним позовом порядок користування спірною квартирою не суперечитиме належним сторонам часткам.

Окрім того, компенсація вартості належної ОСОБА_1 1/3 частки вартості квартири в розмірі 497 172 гривні не є реальною вартістю такої частки та є суттєво більшою на даний час.

ОСОБА_2 не надала доказів неможливості спільного користування разом із позивачкою спірною квартирою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші сторони відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 ідеальна частка квартири АДРЕСА_2 (а.с 9).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18 грудня 2019 року ОСОБА_2 придбала 2/3 ідеальної частки вказаної вище квартири (а.с 82).

Згідно з наявної в матеріалах справи інформації щодо технічних характеристик спірної квартири остання розташована на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку, загальна площа квартири становить 77,2/76,1 кв.м. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 46,10 кв.м, зокрема 1-а кімнати 21,60 кв.м, 2-а кімнати 24,50 кв.м, кухні площею 8,60 кв.м, коридору площею 5,30;7,80 кв.м., ванної кімнати площею 3,60 кв.м., вбиральні площею 1,00 кв.м., веранди площею 2,00 кв.м., комори площею 1,20 кв.м. Квартира обладнана балконом 1,60/050 кв.м. (а.с 15-17, 41,121).

З висновку експерта 1/22 від 23 лютого 2022 року вбачається, що технічна можливість розподілу в натурі вказаної квартири на дві ізольовані частини (квартири) відповідно до часток 2/3 та 1/3 відсутня.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до працівників поліції із заявою про те, що не може потрапити до спірної квартири через зміну ключів від відхідних дверей. Така її заява була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян». Крім того, ОСОБА_1 зверталась до керівника ТзОВ Підрозділ швидкого реагування «Тигр», в якій вказувала, що працівниками вказаного охоронного підрозділу здійснюється охорона спірної квартири та вона не має доступу до вказаної квартири (а.с 19-21).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні є стаття 365 ЦК України.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Відповідна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 174/7/17, від 09 липня 2018 року у справі № 725/1570/16-ц.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції обгрунтовано встановив наявність передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 365 ЦК України підстав для припинення права відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 на частку в спільному майні, оскільки така частка є незначною та не може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна, що свідчить про неподільність спірної квартири.

Суд першої інстанції, також прийнявши до уваги те , що у власності ОСОБА_1 наявне придатне для проживання інше житлове нерухоме майно, дійшов правильного висновку про те, що припинення права власності ОСОБА_1 на належне їй майно не завдасть істотної шкоди інтересам співвласниці та членам її сім`ї, що є підставою для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Окрім того позивачкою за зустрічним позовом надано належні та допустимі докази щодо реальної ринкової вартості частки ОСОБА_1 у спільному майні та позивачка надала докази про внесення на депозитний рахунок суду саме вказаної ринкової вартості такої частки.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено ту обставину, що між сторонами, як співвласниками нерухомого майна, виникають суперечки з приводу володіння та користування таким майном.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення зустрічного позову з огляду на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім`ї.

Також безпідставними є твердження апелянта про те, що визначений судом розмір грошової компенсації вартості його частки у спільному майні є меншим від ринкової вартості цього майна, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам частини шостої статті 81 ЦПК України. При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації, суд керувався висновком експерта № 1/22 за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 23 лютого 2022 року. Згідно з частиною третьою статті 2 ЦПК України основним принципом цивільного судочинства, зокрема, є змагальність сторін. Разом з тим, у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України відповідачка за зустрічним позовом вказаних обставин щодо ринкової вартості спірної квартири не спростувала.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що оскільки право власності на частку у спірній квартирі ОСОБА_5 набула у 2002 році, вона з цього часу могла відчужити належну їх частку у майні будь-якій особі за ціною, яку вона вважала належною.

Оскільки апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічного позову, правильним також є висновок суду першої інстанції у такому випадку про відсутність підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у користуванні власністю, вселення у спірну квартиру та встановлення порядку користування нею.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав в постановах від 04 червня 2018 року у справі №154/2486/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/10177/16-ц.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення, яке оскаржується, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 30 грудня 2022 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: І.Н. Лисак

Н.Ю. Половінкіна