Провадження 8/127/7/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Короля О.П.,

секретаря Обертун Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2022 року за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2022 р. заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі № 127/17879/22, виданого 13.09.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області, відповідно до якого було стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заявник вважає, що судовий наказ підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що 12.08.2022 року ОСОБА_2 було одночасно подано дві окремі заяви про видачу судових наказів про стягнення з нього аліментів на утримання 2 дітей, що в свою чергу суперечить п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України. Як передбачено у п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. А згідно з ч. 2. ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В своїх двох окремих заявах ОСОБА_2 просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину відповідно, що фактично становить 50% від усіх видів заробітку (доходу) боржника. Проте, у відповідності до положень ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України в заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів можуть ставитись вимоги про стягнення половини заробітку (доходу) платника аліментів на трьох і більше дітей, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналогічна норма міститься в п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, якою визначено види заявлених вимог щодо яких може бути подано заяву про видачу судового наказу. Відповідно в заяві про видачу судового наказу не може бути заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі по ј частці доходу боржника на кожну дитину, оскільки це не передбачено ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України та п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України. Таким чином, ОСОБА_2 було заявлено вимоги, які не можуть бути підставою для видачі судового наказу. Ще однією істотною умовою, яка не була відома суду, є добровільне утримання дітей батьком. Оскільки такі обставини є істотними та такими, що існували на час розгляду справи, та такими, що входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, а отже такими, що відносяться до нововиявлених у розумінні п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву підтримала. Зауважила, що ОСОБА_2 06.10.2022 року до Вінницького міського суду Вінницької області було подано позовну заяву про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2022 року у справі № 127/22549/22 відкрито провадження. У вказаній позовній заяві ОСОБА_2 зазначає про існування вже тривалого спору між сторонами щодо встановлення місця проживання дітей і що ця обставина вказує на відсутність безпірності вимог, заявлених ОСОБА_2 у заяві про видачу судового наказу.

Представник ОСОБА_2 заперечила щодо скасування судового наказу. Зазначила, що судовий наказ винесено на законних підставах, пояснила, що не вважає порушенням одночасне подання двох окремих заяв про стягнення аліментів на утримання дитини. Просить судовий наказ залишити в силі.

Заслухавши пояснення представників боржника та стягувача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цьогоКодексу.

У відповідності до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року №4 передбачено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з ч. 2. ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

12.08.2022 року ОСОБА_2 до Вінницького міського суду Вінницької області було подано 2 окремі заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання 2 неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . В той же час, в своїх заявах ОСОБА_2 просила видати судовий наказ про стягнення з боржника аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Проте, відповідно до положень ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України в заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів можуть ставитись вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналогічна норма міститься в п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, якою визначено види заявлених вимог щодо яких може бути подано заяву про видачу судового наказу. А згідно з ч. 2. ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, ОСОБА_2 було заявлено вимоги, які не можуть бути підставою для видачі судового наказу.

Вищевикладені обставини суд розцінює як нововиявлені в розумінні положень ст. 423 ЦПК України, оскільки під час розгляду заяви про видачу судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду таких заяв, вказані обставини не були предметом дослідження, ним не надавалась оцінка, тоді як вони впливають на висновки суду під час винесення судового наказу.

Враховуючи наведене вище, оскільки судом встановлено наявність нововиявлених обставин, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, а тому скасовує судовий наказ та відмовляє у його видачі.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 165, 423-426, 429 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2022 року в цивільній справі №127/17879/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини.

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з вимогами до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в порядку спрощеного позовного провадження.

Визначити ОСОБА_1 строк протягом п`яти днів після постановлення цієї ухвали для подання доказів про понесені судові витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 11.11.2022 р.

Суддя