Справа № 308/7602/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Мацунича М.В.,

суддів Джуги С.Д., Кожух О.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказів цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 вересня 2022 року, ухвалене суддею Фазикош О.В., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту

встановив:

У червні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 39 530,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 , звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала Заяву № б/н від 13.08.2018.

Позивач зазначає, що при укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

У редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку - заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд",

Позивач зазначає, що відповідач порушує зобов`язання за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості ОСОБА_1 , станом на 22.03.2022 має заборгованість 39 530,30 грн, з яких: 31 370,00 грн - заборгованість за тілом кредити; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредити; 31 370,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредити; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 8 160,30 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії.

З урахуванням вищенаведеного та того, що відповідач не виконує умови договору, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 39 530,30 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 13.08.2018 у розмірі 31 370,00 грн, станом на 22.03.2022, що складається із заборгованості за тілом кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 2 481 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду AT КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмір 8 160,30 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд, встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи погоджений сторонами розмір базової процентної ставки за користування кредитом, про що зазначено в паспорті споживчого кредиту від 13.08.2018, підписаного відповідачкою.

Позивачем виконано вимоги Закону «Про споживче кредитування», проінформовано відповідача про умови кредитування, 13.08.2018 Відповідачкою було підписано Паспорт споживчого кредиту і такий є належним доказом по справі і безпідставно не прийнято судом.

В кінці паспорту зазначено: "Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування".

У вказаному паспорті зазначено:

процентна ставка: у пільговий період 0,00001 % річних, поза межами пільгового періоду 43,2 % річних (3,6% на місяць),

процентна ставка, яка застосовується за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту - подвійна% ставка (86.4% річних)

передбачено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення.

Отже, сторонами були досягнути усі істотні умови кредитування та розрахунок заборгованості здійснено банком на підставі узгоджених сторонами умов кредитування.

Однак, вищезазначене суд першої інстанції до уваги взяв і прийшов до помилкового висновку про те, що дана в Паспорті споживчого кредиту інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Ознайомившись із умовами кредитування щодо сплати відсотків, шляхом підписання 13.08.2018 Паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 підтвердила свою згоду з такими умовами шляхом часткового погашення заборгованості, в тому числі і за відсотками, що чітко вбачається із виписки по рахунку.

За таких обставин, позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови в позові щодо стягнення з відповідача відсотків та задовольнити в цій частині позовні вимоги повністю.

Відзив від відповідача на апеляційну скаргу не надходив.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відсотків, то апеляційний суд, в силу приписів ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивачем було подано «Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», яку 13.08.2018 підписала ОСОБА_1 .

Відповідно до цієї заяви відповідач погодилася, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

При цьому, у анкеті-заяві відповідача від 13.08.2018 не вказано кредитний ліміт, не визначено відсоткову ставку, не встановлено порядок нарахування відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, строк повернення кредиту), умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

Згідно з наданого банком розрахунку за ОСОБА_1 рахується заборгованість станом на 22.03.2022 складає 39 530,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 31 370,00 грн; заборгованість по відсоткам 8 160,30 грн.

Відповідно до частин 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднаннядругої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статями 625, 1048 ЦК Українипозивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До вказаної анкети-заяви в суді першої інстанції банк додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» за типами кредитного продукту: картка «Універсальна», «Універсальна Голд».

Матеріали справи не містять підтверджень, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах (порядку їх нарахування).

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки, достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Посилання банку на підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Як зазначалось вище, анкета-заява відповідачки не містить домовленості сторін про сплату відсотків, інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику, яку саме банківську картку отримує ОСОБА_1 та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

В той час як Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить інформацію щодо двох карток: «Універсальна», «Універсальна Голд».

Зі змісту даного паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Крім того, актуальність такої інформації зберігає свою чинність з 13.08.2018 по 28.08.2018.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за двома кредитними картками та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачкою паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Доводи апелянта про те, що відповідач, особистим підписом у анкеті-заяві висловив свою згоду з формою договору та його умовами, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені посилання апелянта не відповідають змісту анкети-заяви, в якій зазначено лише загальну назву Умов та Правил, без їх ідентифікації відповідно до дати, коли вони були затверджені, або станом на яку вони були чинні. Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. При цьому, із наданої позивачем копії Анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карти, запропонованих банком, погодився відповідач. Посилання в апеляції на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись нормами ст.368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст.381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонний суд Закарпатської області від 26 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: