№ 207/5734/21
№ 2/207/104/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозов В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Редько С.М. звернулась в Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 75811 грн. 52 коп., а також судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 11.08.2012 року. Згідно рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 13.12.2016 року шлюб між подружжям було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.03.2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська був виданий виконавчий лист № 207/2418/13 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 09.12.2012 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист було подано на примусове виконання до Деснянського відділу ДВС у місті Києві за місцем мешкання боржника. Згодом виконавчий лист було направлено до Тенопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області.

Позивачка, будучи необізнаною у правовому відношенні, не цікавилася про долю даного виконавчого листа вважаючи, що компетентні державні органи будуть належним чином виконувати свої обов`язки. У цей час відповідач періодично сплачував аліменти позиваці, однак нерегулярно та не в повному обсязі.

22.04.2017р. року позивачка одружилася, у зв`язку із чим змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

04.06.2021р. адвокатом Редько С.М., який діє в інтересах позивача, було здійснено адвокатський запит до Департаменту державної виконавчої служби з проханням повідомити про те у якому відділі ДВС наразі перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів та вжиті заходи примусового виконання.

01.07.2021р. адвокатом Редько С.М. було отримано відповідь, з якої вбачається, що з 25.07.2014р. у Тернопільському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало на виконанні виконавче провадження №44464309 по примусовому виконанню виконавчого листа Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.03.2014 року № 207/2418/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_4 , починаючи з 01.12.2013 року до повноліття дитини.

Державним виконавцем 31.05.2016 року винесено постанови про закінчення виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження № 44464309 знищено, у зв`язку з закінченням строків зберігання.

У зв язку із втратою виконавчого листа під час пересилки до органів державної виконавчої служби Одеської області, державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківська) направлено до суду подання про видачу дублікатів вказаних виконавчих документів.»

Ухвалою від 16.07.2021р. Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська по справі №207/2418/13-ц було задоволено подання начальника Тернопільського міського відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - Тернопільский МВДВС) та видано дублікат виконавчого листа №207/2418/13-ц від 28.03.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_4 починаючи з 01.12.2013 року до повноліття дитини. Дублікат виконавчого листа було направлено до відповідного відділу ДВС.

Після надходження вищезазначеного виконавчого листа 14.09.2021р. начальником Тернопільского МВДВС було здійснено перевірку виконавчого провадження №44464309 за результатами якої було скасовано постанову про закінчення ВП та вжито заходів щодо відновлення виконавчого провадження. Після вжитих заходів примусового виконання, державним виконавцем відділу було передано матеріали ВП до Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Деснянський ВДВС/відділ ДВС) - за місцем мешкання боржника.

18.11.2021р. постановою про прийняття виконавчого провадження Деснянським ВДВС було прийнято вищевказане виконавче провадження до примусового виконання. Після вжитих державним виконавцем заходів було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам. Так, згідно даного розрахунку, розмір боргу відповідача за період з вересня 2017р. по грудень 2021р. складає: 75 811грн. 52 коп.

09.12.2021р. на рахунок позивачки від Деснянського ВДВС надійшли грошові кошти у рахунок сплати заборгованості по аліментам. На даний час заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у розмірі 75811 грн. 52 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначив, що не ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки та сплачував аліменти щомісячно. Відповідач зазначив, що 09.12.2021 року на рахунок позивачки від Деснянського відділу ДВС надійшли сплачені ним грошові кошти у рахунок сплати заборгованості по аліментам, що також було зазначено позивачкою в позовній заяві. На даний час у нього відсутня заборгованість по аліментам. Вважає позовні вимоги безпідставними, заборгованість виникла не з вини платника аліментів.

Відповідач зазначив, що до 05.07.2017 року він працював на ТОВ ТК «Мегаполіс-Україна» та підприємство вчасно утримувало аліменти з його заробітної плати. З липня 2017 року він звільнився та тривалий час не працював. З позивачкою відповідач домовився, що він буде сплачувати їй на картку аліменти у розмірі 2500 грн. на місяць, а вона в свою чергу забере виконавчий лист з виконавчої служби та не буде вимагати сплачувати аліменти в іншому розмірі до його працевлаштування. Протягом 2017-2021р.р. він регулярно сплачував на користь позивачки аліменти, але у погодженому з нею розмірі.

Крім того відповідач звертає увагу суду, що Державним виконавцем 31.05.2016 року, на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяв на момент прийняття рішення) було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження, яке було знищено та яке було відновлено лише 15.09.2021 року, після звернення позивачки, яка протягом цього часу не цікавилась цим виконавчим провадженням, відомості щодо зміни свого прізвища до виконавчої служби не надавала, а також не зверталась до виконавця про стягнення заборгованості з нього. Таким чином, вважає що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, оскільки даного виконавчого провадження в період нарахування заборгованості з 2017р. по 2021р. не існувало, воно було закінчене та знищене.

12.11.2021 року виконавче провадження № 44157195 було закінчено, що підтверджується інформацією про виконавче провадження від 29.08.2022р. у зв`язку з повним погашенням заборгованості на користь позивачки, сплатою штрафу та на підставі заяви позивачки ОСОБА_1 про відсутність претензій до відповідача ОСОБА_2 .

Також відповідач зазначив, що він регулярно вносив платежі на користь позивачки ОСОБА_1 зі сплати аліментів, тому заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин. Позивачка протягом чотирьох років станом виконавчого провадження не цікавилась, з будь-якими заявами до виконавчої служби не зверталась. Зазначений факт свідчить про регулярне отримання позивачкою аліментів від нього та факт існування домовленості між ними про добровільну сплату аліментів шляхом перерахування на її банківську картку.

Крім того, відповідач просить врахувати той факт, що у нього ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась дитина ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження, виданого Голосіївським районним у м. Києві відділі ДРАЦС від 21.05.2020 року. Також на його утриманні перебуває непрацездатна дружина ОСОБА_8 , яка в період нарахування заборгованості по пені з 2018 по 2021 роки не працювала, що підтверджується даними її трудової книжки та доходів не отримувала, окрім допомоги по догляду за дитиною, що підтверджується відомостями з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду від 22.04.2022 року, копією свідоцтва про шлюб з ОСОБА_9 від 12.09.2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 звертає увагу суду на той факт, що він в період нарахування заборгованості ніс значні матеріальні витрати, пов`язані з вагітністю дружини ОСОБА_8 , що підтверджується договором від 17.10.2019 року про надання медичних послуг з ведення вагітності дружини, сплативши за послуги лікувально-діагностичного центру «Адоніс Плюс» 19 989,45 грн. Також він ніс значні матеріальні витрати з лікування своєї матері ОСОБА_10 , яка перенесла декілька оперативних втручань, має серйозні проблеми серцево-судинної системи, цукровий діабет, що підтверджується виписними епікризами та розрахунковими документами про сплату послуг за її лікування. Матір відповідача не працює у зв`язку зі станом свого здоров`я.

Після того, як відповідачу стало відомо про відновлення виконавчого провадження у відношенні стягнення аліментів, ним одразу була перерахована заборгованість на користь позивачки у розмірі 75 881, 52 грн. та сплачений штраф на користь виконавчої служби у розмірі 15162, 30 грн., що підтверджується копією постанови про накладення штрафу від 12.12.2021 року.

На цей час відповідач ОСОБА_2 працевлаштувався у ТОВ Торговий Дім «Мірана» і його розмір заробітної плати складає 6500,00 грн. що складає мінімальний розмір. Стягнення з нього пені у розмірі 75881, 52 грн. призведе до значного погіршення його матеріального стану, що не дозволить йому утримувати його непрацездатну дружину ОСОБА_8 та його дитину - ОСОБА_11 2020 року народження.

Від представника позивача ОСОБА_12 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_13 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі відповідача, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_12 в наданій суду письмовій заяві підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянути справу без його участі та без участі позивача.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, вивчивши письмові докази по справі, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Деснянського відділу ДВС у місті Києві, за місцем мешкання боржника, перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 207/2418/13-ц, виданого 28.03.2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 грудня 2013 року до повноліття дитини.

З 25.07.2014 року у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало на виконанні виконавче провадження № 44157195 по виконанню виконавчого листа Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 27.03.2014р. № 204/2417/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 03.06.2013р., до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться на її утриманні, віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також з 20.08.2014р. на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 44464309 по виконанню виконавчого листа Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 28.03.2014р. № 207/2418/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_4 , починаючи з 01 грудня 2013 року до повноліття дитини.

Державним виконавцем 31.05.2016 року, керуючись п.10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент прийняття рішення), винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень.

У зв`язку з втратою виконавчих листів під час пересилки до органів державної виконавчої служби Одеської області, державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 24.06.2021 року за № 35548 та за № 35554 було направлено до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська подання про видачу дублікатів вказаних виконавчих документів.

06.09.2021 року на адресу відділу надійшли дублікати виконавчих листів № 207/2417/13-ц від 27.03.2014р. та № 207/2418/13-ц від 28.03.2014р.

14.09.2021 року начальником відділу було здійснено перевірку виконавчих проваджень № 44157195 та № 44464309 результатами якої скасовано постанови про закінчення вказаних виконавчих проваджень та було вжито заходів щодо відновлення виконавчих проваджень.

Керуючись ч.4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», 12.11.2021 року державним виконавцем по виконавчому провадженню № 44464309 винесено постанову про передачу виконавчого документа до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), оскільки згідно виконавчого документа та відповіді на запит Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 14.02.2006р. Згідно розрахунку державного виконавця від 10.11.2021р. заборгованість зі сплати аліментів становить 177525,25 грн., сума накладеного штрафу на боржника становить 53257,57 грн., сума виконавчого збору становить 17752,52 грн.

На підставі п.7 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», 12.11.2021 року державним виконавцем по виконавчому провадженю № 44157195, з примусового виконання виконавчого листа № 207/2417/13-ц від 27.03.2014р., який виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 , на її користь, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 03.06.2013р., до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться на її утриманні, віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки згідно заяви стягувача від 11.11.2021 року виявлено прохання щодо завершення даного виконавчого провадження у зв`язку із повним та фактичним виконанням рішення суду боржником.

За приписами статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів існування заборгованості станом на день подання позовної заяви до суду, тобто станом на 22.12.2021 року, в той час, як відповідно до ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.04.2019 року по справі №333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Протягом всього часу перебування на виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 жодного разу не зверталася до державної виконавчої служби зі скаргами про притягнення відповідача до відповідальності за ухилення від виконання судового рішення. Крім того, ОСОБА_1 не зверталася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2

12.11.2021 року виконавче провадження № 44157195 було закінчено у зв`язку з повним погашенням заборгованості на користь позивачки, сплатою штрафу та на підставі заяви позивачки ОСОБА_1 про відсутність претензій до відповідача ОСОБА_2 .

Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2017 року по грудень 2021 року, оскільки вина відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за цей період не доведена.

Крім того, у постанові від 14.12.2020 року по справі №661/905/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Оскільки відповідач сплачував заборгованість по аліментам щомісячно та сплатив заборгованість у повному обсязі, за час утворення заборгованості існували обставини, пов`язані з незадовільним матеріальним станом відповідача, витратами на лікування членів родини, це свідчить про відсутність у відповідача умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 195, 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Погребняк Т.Ю.