Ухвала

21 листопада 2022 року

місто Київ

справа № 201/13284/21

провадження № 61-11253ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 25 858,49 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зазначив, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 проживає у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 та користується послугами, які надає позивач. Такий висновок суд обґрунтовував тим, що з наданих суду доказів убачається, що 25 грудня 2015 року ОСОБА_1 відчужив зазначене нерухоме майно ОСОБА_2 , а отже, відповідач не є власником зазначеного майна і не несе обов`язку щодо сплати комунальних послуг.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

КП «Дніпроводоканал» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року, у якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481,00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 25 858,49 грн.

Отже, ціна позову у цій справі складає 25 858,49 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*100=248 100,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а», «в», «г» частини третьої статті 389 ЦПК України.

Право на касаційне оскарження у малозначній справі КП «Дніпроводоканад» обґрунтовувало тим, що порушене у ній питання стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутня єдина правозастосовча практика щодо визначення особи, з якої підлягає стягненню заборгованість, у ситуації, коли попередній власник після відчуження житлового приміщення, за адресою якого надаються комунальні послуги, уклав договір реструктуризації заборгованості.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Питання належності відповідача у зазначеній справі з огляду на те, що воно не було предметом дослідження і встановлення судами попередніх інстанцій та підставою відмови в задоволенні позову, і про таку обставину заявник зазначив лише в касаційній скарзі, не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції з викладенням відповідного правового висновку, в силу визначених статтею 400 ЦПК України повноважень суду касаційної інстанції.

Заявником не зазначено в чому полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Іншим випадком, який є підставою для відкриття провадження у малозначній справі, заявник вказав підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а саме, що зазначена справа має виняткове значення для заявника, оскільки надаючи безперевні послуги централізованого водопостачання та водовідведення, підприємство змушено вживати заходи щодо стягнення заборгованості за надані послуги, яка є одним із основних джерел його доходів.

Проте, зазначені доводи заявника мають загальний характер, а тому не дають підстав для висновку про доведеність заявником того, що зазначена справа має виняткове значення для заявника.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд встановив відсутність винятків, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що дають право на оскарження судових рішень у малозначних справах.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко