Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2168/21
Провадження № 2/945/412/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 жовтня 2022 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товарна Біржа Нерухомість - Центр, про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним і визнання права власності на нерухоме майно, -

встановив:

08 листопада 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товарна Біржа Нерухомість - Центр, про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним і визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 05 липня 1999 року між ним і відповідачем на Товарній Біржі Нерухомість - Центр укладено Договор № 455 купівлі - продажу нерухомого майна, а саме - житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок належав відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29 квітня 1999 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Миколаївське МБТІ в реєстровій книзі № 22 від 17 травня 1999 року.

08 квітня 2008 року позивачем приватизовано земельну ділянку, з кадастровим номером - : 01: 003: 0001, яка розташована під житловим будинком АДРЕСА_1 .

Оскільки спірний договір купівлі - продажу нерухомого майна, укладений між сторонами не був посвідчений нотаріально, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати зазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна дійсним і визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому 27 жовтня 2022 року його представник ОСОБА_3 подала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі; розгляд справи просила проводити за їхньої з позивачем відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин у судове засідання не з`явилася; відзив не подала.

Представник третьої особи - Товарної Біржі Нерухомість - Центр у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання третя особа повідомлена вчасно та належним чином, про причини своєї неявки представник третьої особи суд не повідомив.

Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив таке:

05 липня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі - продажу нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 .

Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна укладений і зареєстрований на Товарній Біржі Нерухомість - Центр у Журналі реєстрації біржових угод за № 455, з подальшаю реєстрацією у Миколаївському бюро технічної інвентаризації (а. с. 6).

Згідно з копією довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 01 листопада 2021 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , перейменовано згідно з рішенням виконавчого комітету Безводненської сільської ради від 10 січня 2016 року № 6 р.), станом на 28 грудня 2012 року, зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19 липня 1999 року № 22 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 05 липня 1999 року № 455, укладеного на Товарній Біржі Нерухомість - Центр (а. с. 13).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 1 Закону України Про товарну біржу (далі - Закон) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Відповідно до ст. 2 Закону Товарна біржа здійснює свою діяльність за принципами: рівноправності учасників біржових торгів; застосування вільних (ринкових) цін; публічного проведення біржових торгів.

Згідно з положеннями ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли 05 липня 1999 року, для їх врегулювання застосуванню підлягає Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), чинного на момент виникнення правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України 2004 року, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 при укладенні договору, дійшли взаємної згоди за всіма його істотними умовами і виконали свої зобов`язання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі - продажу нерухомого майна.

Обставин, що спростовують цей факт у судовому засіданні не виявлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги позивача в частині визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання права власності на нерухоме майно, суд дійшов такого.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд вважає, що звернення позивача до суду з вимогами про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , є передчасним, оскільки права позивача в цій частині не порушені і позивач не втратив можливість оформлення права власності на вказане нерухоме майно у позасудовому порядку.

З огляду на викладене вище, в частині вимог про визнання права власності на нерухоме майно, слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 80 коп., сплачений позивачем за вимогу про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141 ст. ст. 258, 259, ст. 264, 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товарна Біржа Нерухомість - Центр, про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним і визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити частково.

Визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 05 липня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем хутора Червоний, Бобринецького району Кіровоградської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; серія паспорта НОМЕР_2 ), зареєстрований на Товарній Біржі Нерухомість - Центр у Журналі реєстрації біржових угод за № 455, - дійсним.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутора Червоний, Бобринецького району Кіровоградської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; серія паспорта НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова