Справа № 303/9784/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2022 року (повний тест складено 18.04.2022, головуючий суддя Кость В.В.) у справі №303/9784/21 за позовом ОСОБА_1 до Кольчинської селищної ради Мукачівського району, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання права на завершення приватизації,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кольчинської селищної ради Мукачівського району, ОСОБА_2 , у якому просила:

1) визнати незаконним та скасувати рішення 41-ї сесії 7-го скликання Кольчинської селищної ради від 10.12.2019 №1606 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 »;

2) визнати незаконним та скасувати рішення 48-ї сесії 7-го скликання Кольчинської селищної ради від 10.09.2020 №1946 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та передачу її у власність»;

3) визнати за ОСОБА_1 право на завершення розпочатої ОСОБА_3 процедури приватизації земельної ділянки площею 0,04 га навпроти будинку АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за своєю матір`ю ОСОБА_3 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.03.2021, згідно з яким спадщина складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , та земельної ділянки загальною площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

ОСОБА_1 указувала, що за життя її мамою ОСОБА_3 була розпочата приватизація земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (далі: ОСГ) площею 0,04 га напроти будинку АДРЕСА_1 , а тому у ОСОБА_1 наявне право на завершення приватизації такої земельної ділянки.

Зазначала, що вказана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,04 га напроти будинку АДРЕСА_1 перебувала у користуванні ОСОБА_3 близько 60 років (з 1959 року), що підтверджується обліковою карткою об`єкта погосподарської книги обліку Кольчинської селищної ради № 1 (2016 -2020 роки) номер ОПО 0021, згідно з якою у користуванні дворогосподарства АДРЕСА_1 перебувала ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,36 га.

Вказувала, що ОСОБА_3 двічі (10.06.2011 та 07.11.2011) зверталася до Кольчинської селищної ради із заявами про передачу у власність земельної ділянки для ведення ОСГ, зокрема, площею 0,04 га навпроти буд АДРЕСА_1 . Однак, рішеннями Кольчинської селищної ради від 13.09.2011 № 244 та від 08.12.2011 № 283 було вирішено не надавати згоду, у тому числі ОСОБА_3 , на виділення нових земельних ділянок для ведення ОСГ, у зв`язку з тим, що іншим рішенням Кольчинської селищної ради від 18.03.2011 №128 заборонено виділення нових земельних ділянок для всіх видів використання на території населених пунктів Кольчинської селищної ради.

Зазначала, що незважаючи на те, що рішення Кольчинської селищної ради від 18.03.2011 №128 (про заборону виділення нових земельних ділянок) чинне і скасоване не було, при цьому саме ОСОБА_3 мала право на приватизацію спірної земельної ділянки, яка перебувала у користуванні дворогосподарства АДРЕСА_1 рада передала таку земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2 .

Вважає, що ОСОБА_2 було незаконно передано земельну ділянку, яка перебувала в постійному користуванні ОСОБА_3 , а тому оспорювані рішення органу місцевого самоврядування слід скасувати. Як на нормативно-правову підставу для обґрунтування позовних вимог, вказувала на ст.ст. 116, 118, 121, 122, 152 ЗК України. Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_3 двічі (10.06.2011 та 07.11.2011) зверталася до Кольчинської селищної ради із заявами про передачу у власність земельної ділянки для ведення ОСГ, зокрема, площею 0,04 га навпроти буд АДРЕСА_1 . Однак двічі рішеннями Кольчинської селищної ради від 13.09.2011 №244 та від 08.12.2011 №283 їй було відмовлено із посиланням на те, що іншим рішенням Кольчинської селищної ради від 18.03.2011 №128 заборонено виділення нових земельних ділянок для всіх видів використання на території населених пунктів Кольчинсьої селищної ради. Вважає, що ці факти звернень матері позивачки та рішення Кольчинської селищної ради свідчать про те, що ОСОБА_3 за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки для ведення ОСГ, зокрема, площею 0,04 га навпроти буд АДРЕСА_1 . Вважає, що Кольчинська селищна рада створила штучні перешкоди для прийняття позитивного рішення щодо передачі земельної ділянки ОСОБА_3 . При цьому Кольчинська селищна рада знала, що спірна земельна ділянка була у користуванні ОСОБА_3 і остання розпочала процедуру її приватизації. Зазначає, що факт користування спірною земельною ділянкою підтвердив у засіданні представник Кольчинської селищної ради, зазначив, що на такій ділянці знаходиться сушарка, побудована родичами позивачки. Зазначає, що доказів скасування рішення Кольчинської селищної ради від 18.03.2011 №128 у справі немає. Тому скаржник вважає, що передача спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 є незаконною.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Глагола Г.П., просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема вказує, що ОСОБА_1 не обґрунтувала, яким чином обраний нею спосіб захисту має відновити права позивачки; не довела наявність порушення своїх прав чи інтересів; не підтвердила, що спадкодавцем ОСОБА_3 було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки, котру передано у власність ОСОБА_2 ; при цьому за життя ОСОБА_3 не оспорювала рішення Кольчинської селищної ради щодо відмови у наданні їй згоди на виділення земельної ділянки та після цього більше не зверталася за виділенням земельної ділянки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1263 ЦК України).

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Положеннями статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший ї розмір не визначений заповітом.

В свою чергу, частиною першою статті 116 ЗК України (тут і далі ЗК України у редакції, чинній на момент прийняття рішення від 8 грудня 2011 року №283 «Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_3 про виділення їй нових земельних ділянок») було встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений статтею 118 ЗК України.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної, закрема, сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (частина шоста статті 118 ЗК України).

Згідно з частинами сьомою, восьмою та дев`ятою статті 118 ЗК України, відповідна рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою. Відповідна рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України).

Таким чином, положеннями Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття рішення від 8 грудня 2011 року №283 «Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_3 про виділення їй нових земельних ділянок») було встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку».

Відповідний правовий висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Предметом спору у даній справі є визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, котру на переконання позивача, розпочала її мати ОСОБА_3 та не завершила за життя, і як наслідок, - визнання незаконним та скасування рішень органу місцевого самоврядування, якими надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передано у власність іншій особі - ОСОБА_2 .

Таким чином, при вирішенні даного спору, суд повинен, зокрема, перевірити:

- чи розпочала мати позивача (спадкодавець) процедуру приватизації земельної ділянки;

- чи зверталася позивач з відповідною заявою до органів місцевого самоврядування щодо завершення її приватизації в порядку спадкування;

- факт перебування у користуванні ОСОБА_3 спірної земельної ділянки;

- місце розташування, конфігурацію, площу земельної ділянки та існування накладення чи входження спірної земельної ділянки до земельної ділянки, яку передано у власність відповідачці ОСОБА_2 ;

- наявність порушеного права ОСОБА_1 , наявність порушення оспорюваними рішеннями прав позивача як спадкоємця прав і обов`язків ОСОБА_3 .

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням 7-ї сесії 6-го скликання Кольчинської селищної ради від 18.03.2011 №128 заборонено виділення нових земельних ділянок для всіх видів використання на території населених пунктів Кольчинсьої селищної ради до вирішення питання по складанню проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок як юридичних, так і фізичних осіб у системі координат, інвентаризації земель запасу (а.с. 18).

10.06.2011 ОСОБА_3 звернулася до Кольчинського селищного голови із заявою про передачу у власність земельної ділянки для ведення ОСГ: площею 0,25 га в ур «Під Горбком» у с.Жборівці та площею 0,04 га навпроти буд АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Рішенням 14-ї сесії 6-го скликання Кольчинської селищної ради від 13.09.2011 №244 у зв`язку із накладеною забороною виділення нових земельних ділянок на підставі рішення від 18.03.2011 №128 вирішено заяви громадян, у тому числі ОСОБА_3 , не задовольняти і не надавати згоду на виділення нових земельних ділянок для ведення ОСГ (а.с. 19).

07.11.2011 ОСОБА_3 повторно подала заяву з проханням винести рішення на приватизацію земельної ділянки для ведення ОСГ площею 0,04 га напроти будинку АДРЕСА_1 та крім цього земельної ділянки 0,27 га за будинком АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Рішенням 16-ї сесії 6-го скликання Кольчинської селищної ради від 08.12.2011 №283 у зв`язку із накладеною забороною виділення нових земельних ділянок на підставі рішення від 18.03.2011 №128 вирішено заяву ОСОБА_3 щодо виділення їй земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не задовольняти і не дати згоду на виділення їй нових земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Отже за результатом звернень ОСОБА_3 про передачу у власність земельної ділянки для ведення ОСГ площею 0,04 га навпроти буд АДРЕСА_1 , органом місцевого самоврядування було відмовлено в наданні відповідної згоди ОСОБА_3 , що не може вважається початком процедури приватизації.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 27.06.2019, номер бланку суворої звітності НОМЕР_1 , із доданим перекладом із чеської на українську мову (а.с. 11, 12).

31.03.2021 державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Шевчук С.В., як спадкоємцю після смерті ОСОБА_3 , видано свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 13, 14).

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 не оскаржувала вищевказані рішення Кольчинської селищної ради від 13.09.2011 № 244 та від 08.12.2011 №283 про відмову в наданні згоди на виділення їй земельних ділянок, і такі рішення є чинними.

Після зазначених відмов органу місцевого самоврядування, ОСОБА_3 не подавала нової заяви про передачу у власність земельної ділянки для ведення ОСГ площею 0,04 га напроти будинку АДРЕСА_1 , тобто за вирішенням указаного питання при житті знову не зверталася.

Надалі жодного рішення на користь ОСОБА_3 стосовно такої земельної ділянки (для ведення ОСГ площею 0,04 га напроти будинку АДРЕСА_1 ) органом місцевого самоврядування не приймалося.

Згідно з наданою до справи копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку за адресою: АДРЕСА_1 рахуються (зокрема за період із 2016 року по 2021 рік) земельні ділянки загальною площею 0,51 га, у тому числі: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також 0,36 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 17).

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що у користуванні ОСОБА_3 60 років (починаючи з 1959 р.) перебувала земельна ділянка площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, посилаючись саме на відомості у вказаній обліковій картці об`єкта погосподарського обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, згідно відповіді Кольчинської селищної ради від 06.07.2021 № 02-9-2/607 на інформаційний запит ОСОБА_1 згідно погосподарської книги обліку Кольчинської селищної ради № 1 (2016-2020) стосовно дворогосподарства АДРЕСА_1 , є запис про земельні ділянки загальною площею 0,51 га, з яких: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також 0,36 га для ведення особистого селянського господарства. В результаті інвентаризації шляхом обміру земельних ділянок сертифікованим виконавцем землевпорядних робіт, в натурі (на місцевості) було виявлено, що одним масивом розміщені дві земельні ділянки площею 0,5242 га: одна площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :00:000:0001, та друга площею 0,2742 га щодо якої рішенням Кольчинської селищної ради від 17.05.2012 № 369-3 надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту відведення у власність (таке рішення не реалізоване, а земельна ділянка не приватизована) (а.с. 28).

Також у вказаній відповіді Кольчинської селищної ради від 06.07.2021 № 02-9-2/607 звернуто увагу на те, що безоплатна передача у власність громадянам проводиться тільки один раз по кожному виду цільового використання, а ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту відведення у власність земельної ділянки для ОСГ вищевказаним рішенням Кольчинської селищної ради від 17.05.2012 № 369-3.

При цьому зазначено, що згідно погосподарської книги обліку Кольчинської селищної ради № 1 (2016-2020) стосовно іншого дворогосподарства АДРЕСА_2 , є запис про земельні ділянки загальною площею 0,36 га, з яких: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також 0,10 га для ведення особистого селянського господарства. В результаті обміру земельної ділянки було виявлено та уточнено, що в натурі (на місцевості) у дворогосподарстві АДРЕСА_2 знаходиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1309 га. Саме така площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку передано ОСОБА_2 у власність рішенням Кольчинської селищної ради від 10.12.2019 № 1606 (а.с. 28-29).

Отже, на підставі рішення Кольчинської селищної ради від 17.05.2012 № 369-3 ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту відведення у власність земельної ділянки площею 0,2742 га для ведення особистого селянського господарства, котра одним масивом розміщена із земельною ділянкою 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером :00:000:0001.

З викладеного слідує, що твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що у користуванні ОСОБА_3 перебувала земельна ділянка площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства напроти будинку є безпідставними та не підтверджені належними й допустимими доказами.

З листа Кольчинської селищної ради від 17.12.2021 № 02-9-6/1132 вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно зареєстрована у АДРЕСА_3 ) (а.с. 35, 39).

Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою Кольчинською селищною радою, ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою із 19.05.2010 (а.с. 112).

Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу по АДРЕСА_2 виготовленим 16.10.2019 на замовлення ОСОБА_2 за вказаною адресою знаходиться житловий будинок 1988 року побудови (а.с. 109).

Рішенням 41-ї сесії 7-го скликання Кольчинської селищної ради від 10.12.2019 №1606 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,1500 га в АДРЕСА_2 .

Надалі рішенням 48-ї сесії 7-го скликання Кольчинської селищної ради від 10.09.2020 №1946 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 площею 0,1309 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 та передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1309 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:000:0068 в АДРЕСА_2 .

На підставі цього рішення за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1309 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:000:0068 в АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 23).

ОСОБА_1 не підтверджено право користування спадкодавця ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства навпроти буд АДРЕСА_1 , оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження таких доводів.

Оскільки право спадкодавця ОСОБА_3 на користування вищевказаною земельною ділянкою не доведено, твердження позивачки, що земельна ділянка, яка відведена ОСОБА_2 , перебувала у користуванні сім`ї ОСОБА_3 , на ній знаходиться сушарка побудована родичами позивачки є безпідставними, не стосуються предмету доказування, не підтверджує заявлені позивачем вимоги.

Наданий до справи витяг з протоколу, складений державним нотаріусом д-р Олексдром Гассаєм у місті Мукачево у справі про спадщину (№ 845/1934) не містить інформацію щодо предмета доказування, є неналежним доказом, не підтверджує обставин, котрі підлягають доказуванню у даній справі, виходячи з пред`явлених позовних вимог.

Позивачкою не доведено того, що ОСОБА_3 розпочала процедуру приватизації відповідної земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства напроти буд АДРЕСА_1 .

Самі по собі посилання позивачки, які зводяться до того, що чужа земельна ділянка площею 0,1309 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, котра рахувалася згідно даних погосподарського обліку за чужим дворогосподарством у АДРЕСА_2 (з житловим будинком 1988 року побудови а.с. 109) має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зокрема площею 0,04 га та її приватизацію розпочато ОСОБА_3 є надуманими та необґрунтованими.

Відтак, позивачем не доведено наявності порушення її прав чи законних інтересів, унаслідок передачі у власність відповідачці ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1309 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у ОСОБА_1 порушеного права оскаржуваними рішеннями Кольчинської селищної ради, оскільки позивачкою не надано доказів про те, яким саме чином оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування порушені права позивачки з урахуванням того, що ОСОБА_1 не доведено, що спадкодавець ОСОБА_3 розпочала процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства напроти буд АДРЕСА_1 , а також того, що у користуванні ОСОБА_3 перебувала зазначена спірна земельна ділянка.

За таких обставин, із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову слід погодитися.

Зважаючи на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись нормами ст.368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст.381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2022 року.

Головуюча:

Судді: