ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Гапонової А.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд:

зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2021 року № 381/4175/21, на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; та

зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2021 року № 381/3368/21, на утримання сина ОСОБА_6 , який продовжує навчання, з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили ідо досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.

Позов мотивував тим, що згідно судового наказу від 06 грудня 2021 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Також, рішення суду від 08 грудня 2021 року з нього стягнуто аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_4 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, і до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. Таким чином, розмір стягуваних з нього аліментів станом на січень 2022 року становив 1/2 частину від усіх видій його заробітку (доходу) щомісячно.

Позивач зазначає, що він є пенсіонером, за станом здоров`я не має можливості працювати. Має певні захворювання здоров`я. Єдиним його джерелом доходу є пенсія, яка становить 11961,50 грн., щомісячно.

Окрім того, зазначив, що за рішенням суду від 13 квітня 2022 року, з нього також стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, і до закінчення навчання або до досягнення нею 23-х років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Посилається на те, що після стягнення судом аліментів ще на утримання однієї дитини, його фінансовий стан змінився на гірше. Утримувані з нього аліменти стали становити 2/3 частини від його доходу. Таким чином, у нього залишається близько 3000,00 грн. пенсії, якої не достатньо для оплати житла, харчування, одягу. Крім того, за станом здоров`я йому постійно потрібна медикаментозна підтримка організму, у зв`язку із чим йому постійно потрібно купувати ліки та дієтичне харчування.

Зазначає, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини, кожному. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

08 серпня 2022 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Між тим, подала до суду заяву в якій зазначила, що заявлений позивачем позов вона визнає, проти його задоволення не заперечує. Окрім того, в даній заяві просила суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, 06 грудня 2021 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (19 листопада 2021 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2021 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_4 , аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 21 вересня 2021 року, до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.

На підставі даного рішення судом 08 грудня 2021 року було видано виконавчий лист № 381/3368/21.

Також, судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2022 року, з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_7 , 16.01.2003 року аліменти на її навчання у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, і до закінчення навчання або до досягнення нею 23-х років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

На підставі даного рішення судом 13 квітня 2022 року було видано виконавчий лист № 381/4411/21.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України).

В постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) вказано, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що на даний час у нього погіршилося матеріальне становище, залишок його доходу пенсії залишається близько 3000,00 грн., яких йому недостатньо.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером довічно, за вислугою років, що підтверджено пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_1 виданим 14 грудня 2018 року.

Згідно Довідки про доходи № 920186 від 08 червня 2022 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області і отримує пенсію за вислугу років, розмір якої за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року, включно, становить 54820,43 грн..

Відповідно до Довідки ПФУ за № 6450 від 08 червня 2022 року, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про ОСОБА_2 відсутні.

Як вбачається із Свідоцтва про хворобу № 3847 від 03 листопада 2017 року, ОСОБА_2 має хвороби, які визначені в даному Свідоцтві.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом під час розгляду справи та підтверджено її матеріалами, з позивача в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки, ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини та ОСОБА_9 у розмірі 1/6 частки, що в загальному складає 2/3 частини, а саме 80% від усіх видів заробітку (доходу) позивача, як платника аліментів.

Так, з поданих стороною позивача доказів, вбачається, що з моменту винесення судом 06.12.2021 року судового наказу та 08.12.2021 року рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання синів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у позивача як платника аліментів, змінилися умови визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів.

Стороною позивача доведено та підтверджено належними та допустимими доказами те, що зміни, що відбулися у майновому стані платника аліментів (позивача) дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до визначеного рівня, таке зменшення на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на підставі судового наказу від 06 грудня 2021 року № 381/4175/21, та рішення від 08 грудня 2021 року № 381/3368/21, з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили ідо досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку та до досягнення ОСОБА_8 повноліття.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн., а саме порівну по 496,20 грн..

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 12, 13, 76-78, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 181, 182, 192, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2021 року № 381/4175/21, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2021 року № 381/3368/21, на утримання ОСОБА_4 , який продовжує навчання, з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили ідо досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 496,20 грн..

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 496,20 грн..

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, визначених Цивільним процесуальним кодексом, не подані апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст рішення виготовлено 28.11.2022