ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 712/3889/21
Провадження № 22-ц/821/634/22
Категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Фонд соціального страхування України

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року (ухваленого під головуванням судді Марцішевської О.М. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст судового рішення виготовлено 07 лютого 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Фонду соціального страхування України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

30 квітня 2021 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно наказу директора Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України № 02-15-к від 04 березня 2021 року його звільнено з 09 березня 2021 року з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області в зв`язку закінченням строку трудового договору за п.2 ч. 1 ст.36 КЗпП України. Копію наказу про звільнення він отримав в день звільнення.

Вважає, що наказ про його звільнення є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки згідно наказу в.о. директора Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №02-137-к від 16 грудня 2019 року його призначено з 17 грудня 2019 року за строковим трудовим договором виконуючим обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області на період до дати призначення керівника управління. В даному випадку його звільнено незаконно.

Станом на 09 березня 2021 року факт, зумовлений трудовим договором не настав, так як начальник управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області не був призначений. Про звільнення, вказує позивач, його було повідомлено листом №09-09-571 від 05.03.2021 року, що підтверджує незаконність звільнення.

З 26 лютого 2021 року по 12 березня 2021 року він перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності. До роботи був зобов`язаний стати з 13 березня 2021 року.

Вказує, що відповідач незаконно звільнив його з роботи в період тимчасової непрацездатності, що є порушенням положень ч. 3 ст.40 КЗпП України.

Питання його звільнення чи можливого призначення на посаду керівника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області повинно було розглядатись на Комісії. В даному випадку таке питання не розглядалось, що свідчить про незаконність його звільнення.

Наказом № 592-вд від 03.12.2020 року виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 03 грудня 2020 року його було відсторонено від здійснення повноважень за посадою виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області. Було призначено службове розслідування. При цьому строк розслідування не може перевищувати двох місяців. Після завершення розслідування працівника обов`язково ознайомлюють з результатами вказаного розслідування. Його з такими результатами не ознайомлювали. На момент звільнення відповідач по справі не поновив його повноваження, а звільнення його з роботи без фактичного поновлення повноважень та допуску до виконання посадових обов`язків є порушенням трудового законодавства.

Також позивач зазначає, що згідно довідки його середній заробіток за 6 робочих днів становить 10285,74грн. тобто його середньоденна заробітна плата становить 1714,29 грн. Вважає, що з відповідача по справі повинно бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день винесення рішення про його поновлення на роботі.

В зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 з метою захисту своїх трудових прав звернувся із даним позовом до суду і просив постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ директора Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №02-15-к від 04 березня 2021 року, згідно якого позивача звільнено з 09 березня 2021 року з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області в зв`язку з закінченням строку трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з 10 березня 2021 року по день винесення рішення про поновлення на роботі. Стягнути з відповідача по справі на користь позивача всі судові витрати, в тому числі за надання правової допомоги адвокатом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з роботи виконуючим обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області за закінченням строку трудового договору ( п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України ) з 09 березня 2021 року на 15 березня 2021 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про порушення зазначених гарантій, застосовуваних під час реалізації процедури звільнення працівника, та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Наявність підстав для звільнення позивача за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України доведена відповідачем під час розгляду справи, не спростована позивачем та підтверджується зібраними доказами.

Водночас, судом встановлено відсутність підстав для поновлення позивача на посаді. Порушення прав позивача, які виникли після видання оскаржуваного ним наказу про звільнення, може бути усунуто судом шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності за наявності підстав для звільнення.

Оскільки в частині поновлення позивача на роботі відмовлено, то не підлягає до задоволення і заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки є недоведеним факт спричинення позивачу моральних страждань, пов`язаних із порушенням його трудових прав при звільненні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 14 березня 2022 року, ОСОБА_1 ,вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, постановленим при неправильному застосуванні норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.02.2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі, а також вирішити питання про судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Фонду соціального страхування України, зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для його зміни чи скасування.

В своїй апеляційній скарзі позивач вказує на те, що судом не повно з`ясовано обставини справи, проте при розгляді справи судом першої інстанції були дослідженні всі надані позивачем докази, вислухано всі пояснення.

Фонд зазначає, що позивача звільнено уповноваженою особою в порядку та у спосіб, передбачений нормами ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та КЗпП України. Керівники управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень виконують свої повноваження на умовах контракту. Рішення про звільнення начальників відповідних управлінь та відділень приймає директор виконавчої дирекції Фонду, згідно чинного законодавства.

Оскільки позивача звільнено з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду у Черкаській області у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, роботодавець не зобов`язаний персонально попереджати позивача про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці в порядку ст. 49-2 КЗпП України.

Позивача звільнено не з ініціативи власника, а у зв`язку із закінченням строку дії строкового трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, ч. 3 ст. 40 КЗпП України не забороняє припиняти трудові відносини з відстороненим від роботи працівником, отже, звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 16.12.2019 року наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України «Про призначення виконуючим обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області» № 02-137-7 призначено ОСОБА_1 з 17 грудня 2019 року за строковим трудовим договором, виконуючим обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області на підставі заяви від 16.12.2019 року на період до дати призначення керівника управління.

04.03.2021 року наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України «Про призначення ОСОБА_2 "№ 02-14-к призначено ОСОБА_2 з 10.03.2021р. по 09.03.2022р. начальником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області.

04.03.2021 року наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України « Про звільнення ОСОБА_1 № № 02-15-к звільнено 09.03.2021 року з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області Леонова Олексія Павловича у зв`язку із закінченням строку (п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України)

Відповідно до листа від 05.03.2021 року № 09-09-571 управління виконавчої дирекції Фонду у Черкаській області повідомлено ОСОБА_1 про припинення трудових відносин.

Відповідно до листка непрацездатності серії АЛГ № 350032 ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 26.02.2021 року по 11.03.2021 року.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Статтею 36 КЗпП України встановлені підстави припинення трудового договору.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Наказом від 16.12.2019 № 02-137-к на підставі заяви з 16.12.2019 року призначено ОСОБА_1 з 17 грудня 2019 року за строковим трудовим договором, виконуючим обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області на підставі заяви від 16.12.2019 року на період до дати призначення керівника управління.

Наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 04.03.2021 року № 02-14-к «Про призначення ОСОБА_2 » пунктом 1 призначено ОСОБА_2 начальником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, за строковим трудовим договором, з 10.03.2021 року по 09.03.2022 року.

04.03.2021 року наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України «про звільнення ОСОБА_1 » № 02-15-к звільнено 09.03.2021 року з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області Леонова Олексія Павловича у зв`язку із закінченням строку (п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Апелянт в скарзі вказує, що питання звільнення позивача чи подальшого призначення на посаду керівника повинно розглядатися на засіданні комісії Фонду з питань кадрового та науково-інформаційного забезпечення, контрольно-ревізійної роботи Фонду. Проте, дані доводи є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ч. 4 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування», за погодженням з правлінням Фонду директор виконавчої дирекції лише призначає керівників управлінь виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до п. 5.2.10 Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 року № 5 За погодженням з правлінням Фонду призначає начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду в Автономної Республіки Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Рішення про звільнення начальників відповідних управлінь та відділень приймає директор виконавчої дирекції Фонду, згідно чинного законодавства. Заступників начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду в Автономної Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, керівників їх відділень призначають та звільняють начальники цих управлінь за погодженням із директором виконавчої дирекції Фонду.

Пунктом 5.3 Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області затверджене наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 25.01.2018 № 49-ОД Управління очолює начальник, який призначається директором виконавчої дирекції Фонду за погодженням з правлінням Фонду. Рішення про звільнення начальника Управління приймає директор виконавчої дирекції Фонду.

Процедуру внесення та погодження кандидатур для призначення на посади начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду визначено постановою правління Фонду від 12.09.2017 року № 46 «Про внесення кандидатур для розгляду їх погодження щодо призначення на посади начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в АР Крим, областях, міста Києві та Севастополі».

25 лютого 2021 року постановою правління Фонду соціального страхування України № 14 «Про погодження призначення начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та місті Києві» пунктом 1 погоджено кандидатури осіб для призначення на посади начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві, згідно з додатком 1.

Відповідно до додатку 1 до постанови правління Фонду від 25.02.2021 № 14 список кандидатів на посади начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду в областях на місті Києві ОСОБА_3 терміном на 1 рік.

04.03.2021 року наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України «Про призначення ОСОБА_2 "№ 02-14-к призначено ОСОБА_2 з 10.03.2021р. по 09.03.2022р. начальником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області.

04.03.2021 року наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України « Про звільнення ОСОБА_1 № № 02-15-к звільнено 09.03.2021 року з роботи виконуючого обов`язки начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області Леонова Олексія Павловича у зв`язку із закінченням строку трудового договору (п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України)

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що виконавчою дирекцією Фонду та правлінням Фонду забезпечено дотримання положень нормативно-правових актів при ухваленні рішення щодо призначення ОСОБА_2 на посаду начальника управління виконавчої дирекції Фонду у Черкаській області.

Доводи апелянта на неправомірність процедури призначення начальника управління не обґрунтовують позовні вимоги, у разі незгоди з наказом про призначення начальника управління позивач вправі його оскаржити у встановленому законом порядку.

Що стосується закінчення строку трудового договору, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки визначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40, частиною другою статті 41 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про порушення зазначених гарантій, застосовуваних під час реалізації процедури звільнення працівника, та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 було звільнено 09 березня 2021 року, тобто у період його тимчасової непрацездатності з 26.02.2021 року по 11.03.2021 року (до роботи стати з 13 березня 2021 року), фактично з урахуванням того, що 13 березня 2021 року був вихідним днем (субота), позивач мав стати до роботи 15 березня 2021 року.

В зв`язку з вищевказаним, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів про необхідність виправлення допущеного відповідачем порушення вимог частини третьої статті 40 КЗпП України, шляхом зміни дати звільнення позивача з 09 березня 2021 року на 15 березня 2021 року.

Щодо вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю, у разі поновлення на роботі працівника, звільненого без законної підстави, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні даної вимоги, оскільки судом відмовлено в поновленні позивача на роботі.

Що стосується моральної шкоди, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б факт спричинення позивачу моральних страждань та порушення трудових прав позивача при звільненні, тому колегія суддів, погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув позов саме в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих позивачем і прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, судові витрати, понесені ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, залишаються за ним.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/текст постанови суду виготовлений 26 травня 2022 року/