Справа №487/7699/21
Провадження №2-зз/487/3/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2022 Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Кузьменко В.В. вивчивши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2021 року до суду надійшло клопоатння ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що в Заводським районним судом м. Миколаєва було надано відповідь на заяву від 20.09.2021 року та повідомлено, що згідно алфавітного покажчика цивільних справ за 2000 рік в Заводському районному суді м. миколаєва перебувала справа №2-35/2000 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення. Ухвалою суду від 22.06.2000 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Під час розгляду справи для забезпечення позову було накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Спір було врегульовано мировою угодою, отже відссутні підстави забезпечення позову.

Вирішуючи питання про прийняття клопотання до розгляду, суд приходить до такого висновку.

22.06.2000 року Заводським районним судом м. Миколаєва постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Нормами ст.158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Тобто цивільним процесуальним законодавством України визначено чіткий порядок скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом і такий порядок не може бути змінено.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03 червня 2016 року № 5 в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03 червня 2016 року № 5 вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" 1999 року.

А відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Верховний Суд у постанові від 20.01.2020 у справі № 753/12741/17 також зазначив, що із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 607/15533/17.

Як вбачається з матеріалів клопотання і зазначає сам заявник, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 не є учасниками справи №2-35/2000, а тому згідно з нормами ЦПК України у нього відсутнє процесуальне право на звернення до суду з відповідним клопотанням. Для нього чинним законодавством передбачено інший спосіб судового захисту.

При цьому, приписами с. 158 ЦПК України не передбачені дії суду після отримання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, яке подано особою, яка не є учасником справи.

Разом з тим, згідно ч.9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку про необхідність застосування до вказаного клопотання приписи п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, відповідно до яких заява повертається, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, оскільки клопотання про скасування заходів забезпечення позову подано особою, яка не є учасником по справі, що в свою чергу порушує процесуальний порядок, встановлений для розгляду справ подібної категорії, тому зазначена заява підлягає поверненню заявнику. Однак, це не позбавляє права звернутися до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Керуючись ст. 10, 158, 185, 258-260, 354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В.Кузьменко