ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6625/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.,

за участю секретаря судового засідання Лісовської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення для подружжя режиму окремого проживання, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення для подружжя режиму окремого проживання.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що наразі у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №753/10052/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Враховуючи те, що розгляд зазначеної справи значно затягнувся, а сторони вже тривалий час не проживають разом та не ведуть спільного господарства, з метою того, щоб майно, придбане під час окремого проживання сторін, не вважалось спільною сумісною власністю подружжя, позивач просить суд встановити для подружжя режим окремого проживання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2022 року цивільну справу № 753/12152/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 12 жовтня 2022 року.

19 жовтня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 02 грудня 2022 року на 11:30 год.

18 листопада 2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. № 55143), відповідно якої він просить не стягувати з відповідача витрати на правову допомогу та судовий збір, а просить лише встановити окремий режим проживання подружжя.

29 листопада 2022 року від представника відповідача надійшла заява, у якій зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає, просить розглядати справу за її відсутності.

2 грудня 2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, просить задовольнити уточнені позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який був зареєстрований в Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №687, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 3381, серія НОМЕР_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 4183, серія НОМЕР_3 .

Спільне життя сторін не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наразі у Дарницькому районному суді м. Києва перебуває позов про розірвання шлюбу між сторонами та поділ спільно нажитого майна.

Відповідно до статті 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з статті 119 Сімейного кодексу України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У відповідності до статті 120 Сімейного кодексу України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз`яснено в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції статті 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення для подружжя режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, позивач наполягає на встановленні режиму окремого проживання подружжя, а відповідач не заперечує щодо цього, суд вбачає підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя сторін.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Враховуючи заяву представника позивача про відмову від вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та судовий збір, вказані судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 280, 281, 282 ЦПК України, ст. ст. 3, 56, 119, 120 СК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення для подружжя режиму окремого проживання - задовольнити.

Встановити режим окремого проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шлюб між якими зареєстрований 09 червня 2012 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 687.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Шаповалова К.В.