Провадження № 2/686/306/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.05.2022 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гузовій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Приватний виконавець Лабчук Роман Михайлович про визнання недійсними умов договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 27.10.2020 року з зазначеним позовом посилаючись на те, що з метою ухилення від сплати зобовязань за кредитним договором відповідачем укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 08.12.2011р. укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (правонаступницею ОСОБА_2 ) фактично спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, а відтак повинен бути визнаний судом недійсним.

Просить суд визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В. та зареєстрований за № 12681 від 08.12.2011р. недійсним тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду 13.11.2020 року відкрито провадження та призначено справу у підготовче засідання в загальному провадженні.

17.08.2021 року ухвалою суду закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився проте, направив до суду заяву у якій підтримує позовні вимоги, просить справу розглядати без участі представника.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду невідомі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2009 року, між ПАТ АБ «Укоопспілка» ( та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1 про надання кредиту в сумі 250 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % річних та кінцевим терміном повернення до 08.11.2011 року, на підставі якого відповідачем отримано відповідні кредитні кошти.

Зобов`язання за Кредитним договором ОСОБА_1 , належним чином не виконувались. 28.10.2010 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у цивільній справі № 2-8667/10 було стягнуто з відповідача на користь ПАТ АБ «Укоопспілка» заборгованість за кредитним договором №1 від 09.10.2010 року в сумі 283 763 грн. 41 коп. та судових витрат у сумі 1 820 грн.00 коп.

Рішення набрало законної сили 22.12.2010 року. 31.01.2011 року видано виконавчий документ т (лист).

11.01.2012 року державним виконавцем Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП 30672082.

03.05.2019 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 2-8667/2010 замінено стягувача ПАТ АБ «Укоопспілка» у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-8667/2010 виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, на його правонаступника ТОВ «КредіФінанс Актив».

08.10.2019 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 2-8667/2010 поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа по справі № 2-8667/2010 від 28.10.2010 року та видано дублікат виконавчого документа.

11.11.2019 року приватним виконавцем Хмельницького обласного виконавчого округу Лабчуком Р.М. було відкрито виконавче провадження ВП 60567305 з примусового виконання виконавчого листа № 2-8667/2010 від 31.01.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КредіФінанс Актив» заборгованість за кредитним договором №1 в сумі 283 763 грн. 41 коп. та продовжились вживатись заходи направлені на примусове виконання рішення суду.

В порядку примусового рішення суду приватним виконавцем Хмельницького обласного виконавчого округу Лабчуком Р.М. було встановлено, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №1 від 09.10.2010 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укоопспілка» правонаступником якого є ТОВ «КредіФінанс Актив» в сумі 283 763 грн. 41 коп. та судових витрат у сумі 1 820 грн.00 коп. виконано частково в сумі 88 178,58 грн., шляхом примусової реалізації Ѕ частки нежитлового приміщення, що знаходилось за адресою АДРЕСА_2 в порядку виконання рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Залишок заборгованості за кредитним договором №1від 09.10.2010 року становить 152398,06 грн., що підтверджуються відповідно випискою з рахунку боржника ОСОБА_1 від 05.10.2020 року.; При цьому, приватним виконавцем встановлено, що 08.12.2011р. відповідач-1 ОСОБА_1 уклала договір дарування квартири АДРЕСА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В. та зареєстрований за № 12681.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В. від 06.04.2018р. зареєстрованого за № 334 квартиру отримала у спадок відповідач-2 ОСОБА_2

Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із чч.2 та 3 ст.13 ЦК при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (у тому числі й дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після винесення рішення на користь банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора та спрямований на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, напідставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК).

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК, необхідно урахувати, що: 1) відповідач відчужив майно після ухвалення рішення про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Сукупність наведених обставин не доводить факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

Водночас, за висновками правового висновку Великої палати ВС, викладеного у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц, будь-який правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинне бути виконане належним чином, а тому кожний кредитор управі розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому всі боржники мають на меті добросовісно виконати всі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається про людське око, таким критеріям відповідати не може.

З урахуванням зазначеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду позивач управі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена в ст.234 ЦК, так і інша, наприклад, передбачена в ст.228 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позиція позивача про порушення його прав відповідачем щодо укладення договору дарування не знайшла підтвердження у судовому засіданні та спростовуються дослідженими доказами.

Крім цього, зважаючи на викладене суд вважає, що представником позивача не доведено та не представлено доказів щодо порушення прав позивача, не встановлено порушення таких прав і у судовому засіданні тому позов є необґрунтований та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Приватний виконавець Лабчук Роман Михайлович про визнання недійсними умов договору дарування відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С. Стефанишин