КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8991/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/27129/20

11листопада 2022року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вожакіної Тетяни Валеріївни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Українця В.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

09 грудня 2020року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києваз позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 15 жовтня 2019року. При підписанні анкети - заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленно відповідачем бажання йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Зазначає, що в подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 02 січня 2020 року, отримав карту типу Преміальна карта Word Black Edition.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, проте у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість станом на 28 жовтня 2020 рокуу розмірі 170 010,19 грн., яка складається із: 160 236,52 грн.- заборгованості за тілом кредитата 9 773,67 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

З огляду на викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15 жовтня 2019року у розмірі 160 236,52 грн. за тілом кредита та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 160 236, 52 грн. та 2403,55 грн. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішення суду першої інстанції, 07 липня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Вожакіна Тетяна Валеріївна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року змінити в частині розміру стягнення з відповідача суми заборгованості та судового збору.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято судом з неповним з`ясуванням обставин справи. Зазначає, що станом на дату винесення судового рішення сума заборгованості по кредиту становила 140 010,19 грн., на момент отримання судового рішення сума заборгованості становила 130 010,19 грн.

Також в апеляційній скарзі просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування вимог в цій частині зазначає, що апелянт був змушений скористатися послугами адвоката для захисту своїх прав та інтересів у суді апеляційної інстанції. Вказує на те, що між відповідачем та адвокатом Вожакіною Тетяною Валеріївною було укладено договір про надання правової допомоги. Адвокатом було виставлено рахунок на оплату комплексу юридичних послуг та консультацій стосовно захисту та представництва інтересів клієнта у розмірі 6 000,00 грн.

08 вересня 2022 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвокат Гордієнко Валентина Андріївна подала до Київського апеляційного суду письмові пояснення на апеляційну скаргу в яких зазначала, що не погоджується з доводами апеляційної скарги.

Стосовно посилання відповідача на те, що судом першої інстанції при визначенні суми заборгованості відповідача по кредиту не було враховано суми коштів, які були внесені відповідачем на картковий рахунок у період з 01 вересня 2021 року по 13 червня 2022 року зазначає, що відповідачем лише 18 травня 2022 року було здійснено поповнення карткового рахунку, тобто, вже після ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі.

В частині вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. зазначає, що такий розмір не є співмірним зі складністю справи.

З урахуванням вище викладеного, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послугу ПриватБанку.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, 14 березня 2018 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 02/21;

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що 02 січня 2020 року йому було встановлено кредитний ліміт 150 000,00 грн., 02 липня 2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

З виписки АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором № б/н, укладеним з ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач станом на 28 жовтня 2020 року має заборгованість за договором б/н від 15 жовтня 2019 року у розмірі 170 010,19 грн., яка складається із: 160 236,52 грн.- заборгованості за тілом кредита та 9 773,67 грн. -заборгованості за простроченими відсотками. У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу кредиту у сумі 160 236,52 грн.

Задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 160 236,52 грн., суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку повернуті не були. Відповідачем власного розрахунку заборгованості, який би спростовував розрахунок позивача, до суду надано не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що 14 березня 2018 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 02/21;

Також із довідки про зміну умов кредитування вбачається, що 02 січня 2020 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт 150 000,00 грн., 02 липня 2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

З наданої позивачем виписки про рух коштів та здійсненні операції по кредитним карткам ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість, проте в повному обсязі свої зобов`язання щодо повернення цих коштів банку належним чином не виконав.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач станом на на 28 жовтня2020 року має заборгованість за договором б/н від 15 жовтня 2019 року у розмірі 170 010,19 грн., яка складається із: 160 236,52 грн.- заборгованості за тілом кредитата 9 773,67 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

Відповідач розмір наявної у нього заборгованості по тілу кредиту в сумі 160 236,52 грн. жодним чином не спростовував. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитної картки, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду першої інстанції не надав, а тому колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 160 236, 52 грн. .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при визначенні суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не врахував, щостаном на дату винесення судового рішення сума заборгованості по кредиту становила 140 010,19 грн., а на момент отримання судового рішення - сума заборгованості вже становила 130 010,19 грн., колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

На підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що сума заборгованості відповідача становить 130 010,19 грн. представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ВожакінаТетяна Валеріївна до апеляційної скарги долучила виписку по карті/ рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC4 від 02 січня 2020 року за період з 01 вересня 2021 року по 13 червня 2022 року з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_1 15 листопада 2021 року здійснив погашення боргу у розмірі 5 000,00 грн. залишок боргу становить 145 010,19 грн., 10 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_1 здійснив погашення боргу у розмірі 5 000,00 грн., залишок боргу становить 140 010,19 грн., 18 травня 2022 року відповідач ОСОБА_1 здійснив погашення боргу у розмірі 10 000,00 грн., залишок боргу становить 130 010,19 грн.

Рішення суду першої інстанції було ухвалено 27 січня 2022 року, тобто останні дві транзакції, які були здійснені відповідачем ОСОБА_1 18 травня 2022 року у загальному розмірі 10 000,00 грн. були здійснені відповідачем вже після ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі.

Стосовно погашення відповідачем боргу 15 листопада 2021 року та 10 грудня 2021 року на загальну суму 10 000,00 грн. колегія суддів зазначає, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до супровідного листа Солом`янського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року судом першої інстанції засобами поштового зв`язку на адресу відповідача АДРЕСА_1 було направлено поштову кореспонденцію, а саме копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач ОСОБА_1 отримав особисто зазначену поштову кореспонденцію, тобто, відповідач належним чином був повідомлений про наявність в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва позовної заяви, де він є відповідачем. Разом з тим, відповідач не скористався своїм правом надати до суду першої інстанції відзив на позовну заяву та не подавав доказів часткового погашення ним існуючого боргу.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів не може прийняти в якості доказу надану відповідачем виписку про сплату частини коштів на погашення заборгованості з огляду на вимоги ч.3 ст. 367 ЦПК України, якою передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі представник відповідача не зазначає причин, які перешкоджали відповідачу надати зазначений доказ до суду першої інстанції.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вожакіної Тетяни Валеріївни.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно вимог ч.1,ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник відповідача просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

З огляду на залишення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вожакіної Тетяни Валеріївни без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін та враховуючи вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.133, 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вожакіної Тетяни Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: