Справа № 359/5720/21
Провадження № 2/359/522/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі представника позивача адвоката Шапошнікова І.Б., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «ІДЕЯ» до ОСОБА_1 про розірвання кооперативної угоди про сплачу пайового внеску та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2021 року голова Обслуговуючого кооперативу «ІДЕЯ» (далі по тексту ОК «Ідея» або кооператив) Данілов О.С. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просив розірвати кооперативну угоду № 2/41 про сплату пайового внеску від 08 вересня 2017 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 41997909 від 11 липня 2018 року об 10:51:12, ОСОБА_2 , Київська обласна філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», Київська область, на підставі якого за відповідачем зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 37,3 кв.м..

Вимоги обгрунтовано тим, що 08 вересня 2017 року між сторонами було укладено кооперативну угоду № 2/41 про сплату пайового внеску та додаток №1 до даної угоди. За умовами п. 1.1.-1.3 угоди ОСОБА_1 (пайовик) зобов`язався оплатити пайовий внесок, а кооператив прийняти внесок та зарахувати до пайового фонду, у зв`язку з чим закріпити за відповідачем пай у пайовому фонді. За змістом п. 3.2., 3.3 та 3.6., 3.7 пайовий внесок відповідача становить 456925 грн. 00 коп. та вноситься в повному обсязі та сплачується кооперативу протягом 3 банківських днів з моменту підписання угоди. Оплата пайових внесків здійснюється пайовиком на поточний банківський рахунок кооперативу, реквізити якого зазначені в угоді. Датою оплати (внесення) вважається дата зарахування коштів на поточний банківський рахунок позивача. Сплата пайового внеску здійснюється в національній валюті України гривні.

Згідно п. 1.1, 1.7 додатку №1 до кооперативної угоди сторони домовились, що повернення паю здійснюється в натурі шляхом передання квартири, розташованої на 5-му поверсі 5+ поверхового будинку та складається з одної кімнати житловою площею 17,7 кв.м., у тому числі одна кімната 17,7 кв.м., кухні площею 11,0 кв.м., вбиральні площею 4,4 кв.м., коридору площею 3,3 кв.м.. Будинок розташований за адресою : АДРЕСА_2 .

За змістом проведеної у лютому 2021 року інвентаризації у кооперативі було виявлено, що ОСОБА_1 оплату паю за кооперативною угодою 2/41 від 08 вересня 2017 року не вніс, в реєстрі паїв запис про нього відсутній, однак в липні 2018 року йому передана квартира АДРЕСА_3 . Право власності на це майно наразі зареєстровано за відповідачем, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №259861661 від 03 червня 2021 року.

Зважаючи на вказане та вимоги ст. 321, 328, 526, 610, 611, 651 ЦК України та ст. 2, 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ОК «Ідея» просило позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

26 серпня 2021 року відповідач подав відзив на позов, яким просив відмовити у його задоволенні з наступних підстав. ОСОБА_1 підтвердив факт підписання між ним та ОК «Ідея» кооперативної угоди № 2/41 від 08 вересня 2017 року, якою передбачено необхідність сплати пайового внеску в розмірі 456925 грн. 00 коп. для подальшого отримання квартири, обумовленої угодою. Зазначив також, що він передав гроші в повному обсязі особисто ОСОБА_3 , який був діючим головою правління кооперативу для подальшого їх внесення на банківський рахунок. Крім того, відсутність заборгованості по членським внескам перед позивачем підтверджується довідкою голови правління ОК «Ідея» Шулявського А.В., актом приймання передачі квартири від 05 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті.

Крім того, цього ж дня постановлено ухвалу суду про витребування у Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Євко В.В. належним чином засвідчені копії документів, які слугували підставою для реєстрації за відповідачем права власності на спірну квартиру АДРЕСА_3 .

На неодноразові витребування у державного реєстратора Євко В.В. вказаної інформації, ухвала суду від 10 листопада 2021 року залишилась невиконаною.

У зв`язку з чим суд, на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України, здійснив розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Також просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та за правничу допомогу.

Відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, застосувавши необхідні для вирішення спору норми матеріаль-ного та процесуального права прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що 08 вересня 2017 року між ОК «Ідея», в особі голови кооперативу Шулявського А.В., та ОСОБА_1 (пайовик) було укладено кооперативну угоду № 2/41 про сплату пайового внеску та додаток №1 до вказаної угоди щодо повернення паю у натуральній формі (а.с. 9-12).

За змістом п. 1.1-1.3 кооперативної угоди пайовик оплачує (вносить), а кооператив приймає пайовий внесок, який зараховується до пайового фонду ОК «Ідея». Кооператив закріплює за пайовиком пай у пайовому фонді, визначений згідно Реєстру паїв кооперативу, ідентифікаційний код «2/41», про що до Реєстру паїв вноситься відповідний запис. Внесення вказаного запису в Реєстр паїв кооперативу здійснюється на підставі кооперативної угоди і платіжних документів про сплату пайового внеску у встановленому розмірі і порядку даної угоди.

Згідно п. 2.5.1 вказаної угоди пайовик зобов`язаний виплачувати внесок у розмірі, порядку та строки встановлені цією угодою.

Відповідно п. 3.2 -3.4 кооперативної угоди № 2/41 пайовик сплачує (вносить) пай у повному розмірі. Розмір пайового внеску до пайового фонду кооперативу становить 456925 грн. 00 коп., який повинен бути сплачений кооперативу протягом трьох банківських днів з моменту підписання цієї угоди.

Оплата пайових внесків, згідно п. 3.6-3.7 вказаної угоди, здійснюється пайовиком на поточний банківський рахунок ОК «Ідея», реквізити якого зазначені в цій угоді, а саме : банк ПАТ «Креді Агріколь Банк», рахунок НОМЕР_1 , МФО 300614. Датою оплати (внесення) вважається дата зарахування коштів на поточний банківський рахунок кооперативу. Сплата пайового внеску здійснюється у національній валюті України гривні.

Вказана угода, відповідно п. 6.1, набуває чинності з моменту її підписання сторонами та припиняється після повного виконання сторонами зобов`язань, передбачених цією угодою.

Згідно п. 4.2.2 кооперативної угоди № 2/41 від 08 вересня 2017 року угода може бути розірваною в односторонньому порядку за ініціативою кооперативу у зв`язку з простроченням сплати пайових внесків понад один місяць від графіку оплати за цією угодою.

За змістом п. 1-1.7 додатку №1 до кооперативної угоди, на виконання умов угоди, вказаних у п. 5.2.2. сторони дійшли згоди, що повернення паю здійснюється у натуральній формі шляхом передання майна, що має наступні характеристики : квартира розташована на 5-му поверсі 5+ поверхового будинку та складається з 1-ї кімнати житловою площею 17,7 кв.м., у тому числі 1-а кімната 17,7 кв.м., ухні площею 11,0 кв.м., вбиральні (поєднаної) площею 4,4 кв.м., коридору площею 3,3 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м.. Загальна площа квартири 37,3 кв.м. Будинок знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 .

Вказана квартира, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 123328257 сформованої 10 травня 2018 року з 16 квітня 2018 року на праві приватної власності належана ОК «Ідея» (а.с. 7-8).

Судом також встановлено, що на підставі наказу ОК «Ідея» за № 01/02/21 від 01 лютого 2021 року у кооперативі проведено інвентаризацію за період з 2017 по 2021 років (а.с. 13).

10 березня 2021 року бухгалтер ОСОБА_4 та менеджер ОСОБА_5 склали на ім`я голови кооперативу доповідну записку, згідно якої ОСОБА_1 на виконання умов кооперативної угоди за № 2/41 від 08 вересня 2017 року оплату паю не здійснив, жодних коштів чи майна в якості свого пайового внеску до ОК «Ідея» не передав. В реєстр паїв запис про ОСОБА_1 не внесено, проте йому передано в рахунок повернення паю, квартиру АДРЕСА_3 та за ним зареєстровано право власності. Вказане є передання квартири є помилковим (а.с. 14).

Реєстрація права власності відповідача на вказану квартиру також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 259861661 сформованої 03 червня 2021 року. За змістом цієї інформації відповідач набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 10 липня 2018 року об 12:37:32 (а.с. 5-6).

З довідки АТ «Креді Агріколь Банк» за № 16161/152 від 29 квітня 2021 року вбачається, що в період з вересня 2017 року по липень 2018 року (включно) на рахунки ОК «Ідея» (), жодних надходжень грошових коштів від фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 ) не було (а.с. 15-29).

На спростування наведеного відповідач подав до суду довідку ОК «Ідея» без дати, підписану головою правління кооперативу Шулянський А.В., за змістом якої станом на 05 червня 2018 року ОСОБА_1 вніс, або надав послуг, на суму 456925 грн. 00 коп., чим повністю виконав умови кооперативної угоди про сплату пайового внеску № 2/41 від 08 вересня 2017 року та на підставі акту прийому передачі квартири, підписаного 05 червня 2018 року відповідачем та головою правління кооперативу Шулянський А.В., отримав квартиру АДРЕСА_3 в урочищі «Пегетина гора», Гнідинська сільська рада Бориспільського району Київської області (а.с. 61, 63).

В розрізі з наведеним, суд звертає увагу на той факт, що право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру зареєстровано раніше (03 червня 2021 року), ніж її передано по акту прийому передачі (05 червня 2018 року) пайовику.

За змістом ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповід-но до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно положень ст. 525, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 614, ч. 1 ст. 615 ЦК України односторон-ня відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що всупереч вимог п. 1.2 кооперативної угоди за № 2/41 від 08 вересня 2017 року, запис про ОСОБА_1 , як пайовика, до Реєстру паїв кооперативу не внесений. Доказів протилежного сторонами до суду не подано.

Разом з тим, за умовами п. 1.3 угоди, внесення пайовика до вказаного реєстру свідчить про наявність угоди про сплату пайового внеску та наявність платіжних документів про сплату самого пайового внеску у встановленому розмірі і порядку, визначеному угодою.

Дану кооперативну угоду сторонами підписано 08 вересня 2017 року, а тому, відповідно умов п. 3.3, 3.4 та 3.6, у строк до 12 вересня 2017 року (9, 10 вересня 2017 року вихідні дні) ОСОБА_1 повинен був сплатити пайовий внесок у розмірі 456925 грн. 00 коп. на поточний банківський рахунок кооперативу, а саме : банк ПАТ «Креді Агріколь Банк», рахунок НОМЕР_1 , МФО 300614.

Проте відповідач, всупереч вимог ст. 76-80 ЦПК України, не надав суду жодних доказів на підтвердження виконання вказаних умов кооперативної угоди № 2/41 від 08 вересня 2017 року, як то : квитанція про сплату, платіжне доручення, рахунок фактура, виписка з банківського рахунку, довідку з банку про зарахування грошових коштів на вказані вище банківські реквізити, тощо.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він за договором доручення передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 456925 грн. 00 коп. для подальшого внесення повіреним цих коштів на поточний рахунок банку позивача для проведення операції безготівкової оплати за кооперативною угодою № 2/41 від 08 вересня 2017 року не заслуговують на увагу зважаючи на наступне.

Згідно умов п. 3.2 та 3.6 вказаної угоди, ОСОБА_1 мав внести разово у повному розмірі пайовий внесок на поточний банківський рахунок кооперативу. Інші порядок або спосіб сплати пайового внеску умовами угоди не визначений. Більш того, до суду не надано доказів наявності договору доручення, укладеного між відповідачем та ОСОБА_6 або іншою особою, якій делеговано повноваження щодо внесення цих коштів на виконання вимог кооперативної угоди № 2/41 від 08 вересня 2017 року.

В свою чергу суд, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання кооперативної угоди за № 2/41 від 08 вересня 2017 року, оскільки ОСОБА_1 не внесено до Реєстру паїв кооперативу та від нього не надійшов на банківський рахунок позивача визначений угодою розмір пайового внеску.

Щодо вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, серед іншого, право власності.

Відповідно п.3 ч.1 ст.6 цього Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно.

За змістом вимог ч. 3 ст. 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно ч.1 ст.27 наведеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Судом на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 259861661 сформованої 03 червня 2021 року встановлено, що 10 липня 2018 року об 12:37:32 держав-ний реєстратор Євко В.В., на підставі її ж рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41997909 від 11 липня 2018 року о 10:51:12, зареєструвала за відповідачем право приватної власності на спірну квартиру (а.с. 5-6).

З огляду на вказане суд також звертає увагу на той факт, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) було прийнято державним реєстратором Євко В.В. на день пізніше ніж за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на майно. Доказів протилежного до суду сторонами не надано.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно п.6 якого державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Пунктом 19 вказаного Порядку передбачено, що державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.

Згідно п.40 наведеного Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Пунктом 53 цього Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Зважаючи на той факт, що судом задоволено позовну вимогу про розірвання кооперативної угоди за № 2/41 від 08 вересня 2017 року, на підставі якої, в тому числі, зареєстровано право приватної власності відповідача на спірну квартиру, суд вбачає підстави для задоволення вимог ОК «Ідея» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41997909 від 11 липня 2018 року.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребу-ванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що позивач в заяві від 24 вересня 2021 року просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати правничої допомоги.

Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому за змістом ч. 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В розрізі з наведеним суд зазначає, що стороною відповідача не заявлено під час судового розгляду та не подано до суду відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених затрат на правову допомогу представником позивача подано до суду наступні докази : договір про надання правової допомоги №4/21 укладений 01 квітня 2021 року між ОК «Ідея» та Адвокатським обєднанням «Альва прайвесі»; Додаток №1 до вказаного договору; зміни та доповнення до Додатку № 1 від 21 квітня 2021 року; витяг з Єдиного реєстру адвокатів України відносно адвоката та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю щодо адвоката Шапошнікова І.Б.; оригінал ордеру серії КС № 680516 на представництво адвокатом Шапошніковим І.Б. інтересів позивача; рахунок фактуру № 22/9 від 22 вересня 2021 року на суму 20000 грн. 00 коп.; рахунок фактуру за № 28/11 від 28 листопада 2022 року на суму 8000 грн. 00 коп.; виписку по особовому рахунку за 27 вересня 2021 року сформованої 09 листопада 2021 року на суму 20000 грн. 00 коп.; детальний опис робіт, виконаних адвокатським об`єднанням при розгляді даної справи; акт здачі приймання виконаних робіт від 30 грудня 2021 року та від 29 листопада 2022 року (а.с. 71-78, 90-100, 168-174).

При цьому судом також враховано правові висновки Верховного Суду наведені у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі за № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі за № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі за № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі за № 554/2586/16ц, в яких зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Відтак, суд приходить висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОК «Ідея» належить стягнути фактично понесені і сплачені судові витрати на правову допомогу в розмірі 28000 грн. 00 коп.

Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ОК «Ідея» сплатило судовий збір в розмірі 4540 грн. 00 коп. Наведене підтверджено платіжним дорученням № 799 від 02 червня 2021 року (а.с. 4).

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі з відповідача, в силу вимог ст. 133, 141 ЦПК України, належить стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 4540 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 10-13, 76-81, 133, 141, 256-263, 353 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Обслуговуючого кооперативу «ІДЕЯ» до ОСОБА_1 про розірвання кооперативної угоди про сплачу пайового внеску та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, - задовольнити.

Розірвати Кооперативну угоду № 2/41 про сплату пайового внеску укладену 08 вересня 2017 року між Обслуговуючим кооперативом «ІДЕЯ» та ОСОБА_1 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 41997909 від 11 липня 2018 року 10:51:12, ОСОБА_2 , Київська обласна філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», Київська область, на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,3 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «ІДЕЯ» сплачений судовий збір у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «ІДЕЯ» витрати на правничу допомогу в розмірі 28000 (двадцять вісім тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Позивач : Обслуговуючий кооператив «ІДЕЯ», код за , адреса : 02068, м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 42, кв. 129.

Відповідач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 виданий 13 березня 2020 року та дійсний до 13 березня 2030 року, запис № 815, орган який видав паспорт 8025, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 грудня 2022 року.

Суддя Л.В. Яковлєва