Справа № 559/1084/22
Провадження № 2-о/559/155/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона проживає в будинку АДРЕСА_1 з мамою ОСОБА_2 , сином ОСОБА_3 та колишнім чоловіком ОСОБА_4 . Даний будинок належить заявниці та її мамі на права спільної часткової власності.

20 грудня 2012 року заявниця розлучилася з ОСОБА_4 , однак чоловік і надалі проживає з нею. І впродовж тривалого часу, а саме з 2010 року він вчиняє відносно неї та її матері сімейне насильство. З приводу цього, заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів та ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Проте, це не дало належного результату.

На даний час колишній чоловік, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продовжує вчиняти відносно заявниці та її матері фізичне, економічне та психологічне насильство. На їхню адресу постійно лунають вимоги, невиправдані претензії різного плану, постійно обзиває їх нецензурною лайкою, дозволяє собі бити їх, виганяє з будинку. Створює умови неможливості співіснування з ним в одному помешканні. Таким чином, заявниця не може жити із мамою у власному помешканні через чоловіка, з яким не має шлюбних відносин і який формально є їй чужим, за виключенням факту наявності спільної дитини. Поведінка ОСОБА_4 негативно впливає на її здоров`я та працездатність.

ОСОБА_4 не змінює своєї поведінки, хоча йому виносилися офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства.

Зважаючи на це, заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства колишнім чоловіком відносно неї та її матері є дуже високою, тому змушена звернутися із даною заявою до суду, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявилися неефективними.

Ухвалою суду від 20 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала свої вимоги з підстав, зазначених у заяві. Пояснила, що її колишній чоловік проживає та приписаний у будинку, який належить їй та її матері на праві спільної часткової власності. ОСОБА_4 зловживає алкогольними напоями, що призводить до конфліктів у сім`ї. Ця ситуація вже продовжується не перший рік. Але найгірше стало протягом останніх двох років. ОСОБА_4 працює водієм далекобійником. Коли приходить з рейсу, постійно вживає алкогольні напої, поводить себе неадекватно. Обзиває нецензурною лайкою, б`є посуд, копає її ногами, ображає маму. Неодноразово вона викликала поліцію, однак це не дало жодного результату. Вважає, що ОСОБА_4 може проживати у своїх батьків. Просить задоволити її заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримала. Пояснила, що за роки спільного проживання ОСОБА_4 неодноразово простягав до неї руки, бив, копав ногами, обзивав нецензурними словами. Він постійно вчиняє сварки та скандали, хоча його ніхто не чіпає. Вона хоче спокійного життя. Не бажає, щоб він проживав у її будинку.

Заінтересована особа ОСОБА_3 підтвердив покази ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та пояснив, що лайки та нецензурні слова з боку батька також вживалися до нього. Все це він робив в стані алкогольного сп`яніння.

Заінтересована особа ОСОБА_4 суду пояснив, що інколи вживає алкогольні напої, коли приїжджає з рейсу. Дійсно, проживає у чужій хаті, з тещею та колишньою дружиною, але тепер цю хату покине. Разом з тим, пояснити свою поведінку щодо вчинення домашнього насильства не зміг.

Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дубенського міськрайоного суду Рівненської області від 20 грудня 2019 року (а.с.12-13).

Згідно довідки Тараканівської сільської ради №02-21/329 від 04 травня 2022 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у будинку АДРЕСА_1 (а.с.16).

Вказаний будинок належить заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.17-20).

Постановами Дубенського міськрайонного суду від 02 червня 2021 року, 10 грудня 2021 року та 09 травня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Вказані постанови не оскаржували на набрали законної сили (а.с.21-23, 30).

Крім того, на підставі заяви ОСОБА_1 від 27 квітня 2022 року, поліцейським Дубенського РВП ГУНП в Рівненській областіЛевченко А. було винесено терміновий заборонний припис серії АА №070858 від 28.04.2022 року терміном на 10 діб з встановленими обмеженнями: зобов`язати залишити місце проживання постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.29).

Як вбачається з характеристики Тараканівської сільської ради від 04 травня 2022 року, ОСОБА_4 за період проживання на території сільської ради зарекомендував себе негативно. Неодноразово порушував дисципліну в громадських місцях, перебував у нетверезому стані, притягувався до адміністративної відповідальності по сільській раді. Перебував на абліку в Тараканівській сільській раді як особа, яка вчинила насильство в сім`ї (а.с.31).

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Предметом доказування у даній справі є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до ст.ст.77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 неодноразово був визнаний винним Дубенським міськрайонним судом у вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства у сім`ї по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_1 .

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Таким чином, зважаючи на триваючий та системний характер протиправних дій ОСОБА_4 , суд вважає доведеним ризик продовження останнім таких дій по відношенню до заявниці, тому для запобіганню ризику продовження таких дій щодо ОСОБА_1 та з метою захисту її прав і свобод вважає за необхідне видати обмежувальний припис.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.

Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 259, 263-265, ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та покладення на нього обов`язків:

- заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_4 наближаттся на відстань менше 300м до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_4 вести телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 або контактуввати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального напису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Дубенський РВП ГУНП в Рівненській області, для взяття ОСОБА_4 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також направити копію рішення у Тараканівську сільську раду Дубенського району Рівненської області - для відома.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25 травня 2022 року.

Суддя Р.В. Ралець