Справа №557/558/22
26 вересня 2022 року смт.Гоща
Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Пацка Д.В.
секретар судового засідання - Довгалець Н.М.
учасники справи
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до свого батька ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
В обґрунтування, вказує, що 17 вересня 2010 року Гощанським районний судом Рівненської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів її утримання до досягнення нею повноліття.
На даний час, позивач навчається у Рівненському професійному ліцеї за професією «Перукар (перукар-модельєр). Візажист». Для навчання необхідно сплачувати внески в сумі 2500 грн, необхідні інструменти 1200 грн, а також оскільки позивач немає свого помешкання, необхідно сплачувати за гуртожиток.
Оскільки батько матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає, вона же самостійних доходів не має, навчається, перебуває на утриманні матері, яка не в змозі самостійно забезпечити доньку всім першочергово необхідним. При цьому, вказує, що по аліментах на її утримання в батька наявна заборгованість станом на 01.12.2021 у в сумі 217 994, 66 грн.
Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1300 грн, і до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку.
Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.
Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2022 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.
Позивач в заяві на ім`я суду підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1ст.280 ЦПК України.
Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2010 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що донька сторін ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, на даний час досягла повноліття і стягнення аліментів на її утримання припинилось.

Згідно довідки Рівненського професійного ліцею від 13.09.2021 №784/01-45, ОСОБА_1 навчається в даному навчальному закладі за професією «Перукар (перукар-модельєр). Візажист». Термін навчання з 01.09.2021-17.02.2023.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. батьки або інші особи, що виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які навчаються.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Поряд з цим, відповідно до вимог ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1300 грн щомісячно, зазначаючи, що відповідач є працездатним, тому на її думку має можливість сплачувати аліменти на доньку, яка продовжує навчання у визначеному нею розмірі.

Встановивши, що ОСОБА_1 досягла повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що відповідач, який є батьком ОСОБА_1 , зобов`язаний надавати доньці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років та може її надавати.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суд враховує позицію позивача, тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1300 грн щомісячно, на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю.

Що стосується вимоги про визначення мінімального гарантованого розміру аліментів у 50% прожиткового мінімуму, то суд зауважує, що такий мінімальний гарантований розмір аліментів закон встановлює для аліментів на неповнолітніх дітей, порядок сплати яких визначається главою 15 Сімейного кодексу України, в то й же час, глава 16 СК України, якою регулюється обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, таких гарантій не встановлює. Суд виходить з того, що ст. 201 СК України визначає, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, мінімальний же гарантований розмір аліментів передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Тому суд вважає, що позов у цій частині не підлягає до задоволення, як необґрунтований.

Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, починаючи з 23 травня 2022 року і до закінчення нею навчання, однак не пізніше як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК УКраїни, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.В. Пацко