Справа № 147/291/22
Провадження № 2-др/147/7/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
29 листопада 2022 року смт Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борейко О. Г.,
із секретарем судового засідання Подолян Т. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області, питання про винесення додаткового рішення у цивільній справі №147/291/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: секретар Ободівської сільської ради Іванченко Людмила Анатоліївна, Друга Тростянецька державна нотаріальна контора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2022 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: секретар Ободівської сільської ради Іванченко Людмила Анатоліївна, Друга Тростянецька державна нотаріальна контора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно. До проведення судових дебатів у справі представником відповідача адвокатом Кучерявою І. П. заявлено клопотання в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про подання до суду впродовж встановленого законом строку, після постановлення судового рішення, доказів понесених судових витрат витрат на професійну правничу допомогу.

21.11.2022 на адресу суду надійшла письмова заява представника відповідача адвоката Кучерявої І. П. про розподіл судових витрат між сторонами, в якій просить відшкодувати, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. Зазначена заява подана до поштового відділення зв`язку 15.11.2022, що підтверджується штампом відділення поштового зв`язку на конверті адресованому до суду. В обґрунтування заяви зазначається, що гонорар адвоката визначено у договорі про надання правової допомоги у фіксованому розмірі, а саме у п. 4.1 договору передбачено, що сторони домовились про фіксовану вартість правової допомоги у розмірі по 4000 грн. щомісяця протягом дії даного договору. В свою чергу, згідно з п. 5.1 вказаного договору, договір діє до ухвалення судом першої інстанції рішення у справі передбаченій у п. 1.1 договору (представництво інтересів клієнта у Тростянецькому районному суді Вінницької області при розгляді справи №147/291/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно). Відповідачем ОСОБА_2 сплачено по 4000 грн. 18.06.2022, 17.07.2022, 21.08.2022, 16.09.2022, 18.10.2022. Загалом витрати на правову допомогу склали 20000,00 грн. Посилається на висновки ВС викладені в Постанові ВС від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, в Постанові ВП ВС від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, в Постанові ВС від 14.02.2022 у справі №826/13632/18 та у Постанові ВС у справі №910/6807/21, зазначає, що враховуючи підготовлені процесуальні документи, участь у судових засіданнях, дослідження актуальних правових позицій ВС у подібних справах, визначений сторонами фіксований розмір гонорару, однозначно відповідає принципам співмірності та розумності, витрати понесені відповідачем у зв`язку з розглядом цієї справи були необхідними і неминучими. До заяви додано договір на надання правової (правничої) допомоги; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт про надання правової (правничої) допомоги, квитанції до прибуткових касових ордерів. Понесені відповідачем витрати просить покласти на позивача.

Від представника позивача адвоката Дудіна Л. В. надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якому він просить зменшити розмір витрат на правничу (правову) допомогу з 20000,00 грн. до 5000,00 грн. Клопотання мотивоване тим, що позивач заперечує такий розмір судових витрат, вважає його завищеним зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, а тому виникає необхідність у зменшенні розміру витрат на правничу (правову)допомогу, посилаючись на правову позицію викладену в Постанові ВП ВС від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, в додатковій Постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, в додатковій Постанові ВС від 17.01.2022 у справі №756/3241/20, в Постанові ВС від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, в Постанові ВС від 20.11.2018 у справі №910/23210/17.

Розгляд заяви щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат призначено до розгляду на 09 годину 00 хвилин 29 листопада 2022 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про час та місце судового розгляду справи належним чином повідомлені.

Від представник відповідача 29.11.2022 надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, висловилась, що заяву про розподіл судових витрат підтримує в повному обсязі.

Від представника позивача 29.11.2022 надійшло клопотання, в якому підтримав подане клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши заяву представника відповідача та клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що є підстави для ухвалення додаткового рішення і часткового задоволення заяви представника відповідача адвоката Кучерявої І. П. щодо стягнення судових витрат.

Згідно з ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 3 статті 133 та частини 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-2 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають поділу між сторонами за результатами розгляду справи.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, суд вважає, що розподілі судових витрат положень статті 134 Цивільного процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такі ж висновки знайшли своє відображення у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 211/3113/16-ц (провадження N 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі N 760/11145/18 (провадження N 61-6486св19).

В своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У випадку змішання у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, які надаються адвокатом, суди, у зв`язку з конкретними матеріалами справи, іншими доказами, наданих адвокатом, з використанням своїх дискреційних повноважень, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовільнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 06 березня 2019 року у справі N 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі N 910/4201/19, від 19 листопада 2021 року у справі N 910/4317/21 від 09 грудня 2021 року у справі N 922/3812/19.

Отже, при зверненні за відшкодуванням варто пам`ятати, що при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (постанова Верховного Суду від 11.11.2021 р. в справі №910/7520/20).

Як свідчить практика, зокрема справа № 910/20852/20, Верховний Суд у постанові від 01.12.2021 при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Згідно з матеріалами справи, на підтвердження понесених судових витрат витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача було подано: Свідоцтво про право на зайняття адвокадською діяльністю №530 (а.с. 8); Договір про надання правової допомоги від 12.05.2022 укладений між адвокатом Кучерявою І. П. та Стороженко О. В. (а.с. 6-7).

Відповідно до копії договору про надання правової допомоги від 12.05.2022, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Кучерявою І.П., вартість правової допомоги складає 4000,00 грн., щомісяця (за кожен місяць) протягом дії даного Договору. Тобто, вартість правової допомоги визначена у твердій грошовій сумі.

Також надано: Акт про надання правової (правничої) допомоги від 11.11.2022, зі змісту якого випливає, що адвокат та клієнт, склали акт про те, що адвокат надав клієнту правову (правничу) допомогу згідно з Договором про надання правової (правничої) допомоги від 12.05.2022, що полягає у такому: вивчення документів, наданих клієнтом та консультування з приводу правової позиції; дослідження правових позицій Верховного Суду при розгляді аналогічних справ; підготовлено проект відзиву на позовну заяву; підготовлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції; підготовлено проект клопотання про витребування доказів; підготовлено проект заяви про виклик свідків; підготовлено проект заяви про зменшення розміру витрат; підготовлено проект клопотання про продовження процесуального строку; підготовлено доповнення до клопотання про витребування доказів; підготовлено клопотання про доручення доказів; збирання та дослідження доказів та визначення необхідності їх подання до суду на спростування позовних вимог, викладених у позовній заяві. Підготовлено та направлено адвокатські запити з метою отримання доказів, зокрема: адвокатський запит №18/10/1 від 18.10.2022 до КНП «Тростянецький центр первинної медико-санітарної допомоги»; адвокатський запит №12/10 від 12.10.2022 до Ободівської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, адвокатський запит №14/05/02 від 14.05.2022 до відділення поштового зв`язку с. Ободівка Вінницької дирекції АТ «Укрпошта»; адвокатський запит №143/05 від 14.05.2022 до ТОВ «Ободівка-Агро», адвокатський запит №01/06 від 03.06.2022; участь в судових засіданнях при розгляді судом першої інстанції справи №147/291/22. Сторонами узгоджено правову позицію та зміст доручення. Адвокатом надано клієнту роз`яснення щодо правової позиції у справі, проінформовано клієнта про хід виконання доручення, про можливі правові наслідки досягнення результату, повідомлено поширену практику із застосуванням норм права, в тому числі несприятливу.

Клієнт отримав та прийняв надані послуги, та підтверджує, що послуги надані належним чином та з дотриманням усіх умов договору (а.с. 9). Фактична оплата підтверджується квитанціями з прибуткового касового ордера №18/06 від 18.06.2022, 17/07 від 17.07.2022, 21/08 від 21.08.2022, №16/09 від 16.09.2022, №18/10 від 18.10.2022 у сумі по 4000,00 грн. кожна (а.с. 10-11).

Отже підтвердженою сумою витрат на професійну правничу допомогу є сума 20000,00 грн. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

В той же час, суд вважає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є неспівмірний із складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Щодо встановленого сторонами фіксованого розміру гонорару в сумі 4000,00 за місяць, з урахуванням системного аналізу договору про надання правової допомоги від 12.05.2022, у контексті з правовими позиціями ВС та сталої практики ЄСПЛ, варто зазначити таке.

Представник відповідача у поданій заяві про розподіл судових витрат звертає увагу суду на те, що у разі визначення сторонами у договорі про надання правової допомоги гонорару у фіксованому розмірі, додаткові докази, зокрема, витрачений час на надання правової допомоги чи детальний погодинний розрахунок, не вимагаються.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Разом з тим, акт надання послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Зі змісту договору про надання правової допомоги у фіксованому розмірі, а саме у п. 4.1 договору передбачено, що сторони домовились про фіксовану вартість правової допомоги у розмірі по 4000 грн. щомісяця протягом дії даного договору. В свою чергу, згідно з п. 5.1 вказаного договору, договір діє до ухвалення судом першої інстанції рішення у справі передбаченій у п. 1.1 договору (представництво інтересів клієнта у Тростянецькому районному суді Вінницької області при розгляді справи №147/291/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно).

Незважаючи на фіксований щомісячний розмір гонорару погоджений між відповідачем та адвокатом Кучерявою І. П. на загальну суму 20000,00 грн., до заяви про розподіл судових витрат між сторонами додано акт про надання правової (правничої) допомоги від 11.11.2022, зі змісту, якого випливає, що відповідачу надані послуги з яких, як зазначалось вище:1)вивчення документів, наданих клієнтом та консультування з приводу правової позиції; 2) дослідження правових позицій Верховного Суду при розгляді аналогічних справ; 3)підготовлено проект відзиву на позовну заяву; 4) підготовлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; 5) підготовлено проект клопотання про витребування доказів; 6)підготовлено проект заяви про виклик свідків; 7)підготовлено проект заяви про зменшення розміру витрат; 8) підготовлено проект клопотання про продовження процесуального строку; 9)підготовлено доповнення до клопотання про витребування доказів; 10)підготовлено клопотання про доручення доказів; 11)збирання та дослідження доказів та визначення необхідності їх подання до суду на спростування позовних вимог, викладених у позовній заяві. 12)Підготовлено та направлено адвокатські запити з метою отримання доказів, зокрема: адвокатський запит №18/10/1 від 18.10.2022 до КНП «Тростянецький центр первинної медико-санітарної допомоги»; адвокатський запит №12/10 від 12.10.2022 до Ободівської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, адвокатський запит №14/05/02 від 14.05.2022 до відділення поштового зв`язку с. Ободівка Вінницької дирекції АТ «Укрпошта»; адвокатський запит №143/05 від 14.05.2022 до ТОВ «Ободівка-Агро», адвокатський запит №01/06 від 03.06.2022; 12)участь в судових засіданнях при розгляді судом першої інстанції справи №147/291/22.

У п. 1, 2, 11 акта передбачено надання послуг щодо вивчення документів, наданих клієнтом та консультування з приводу правової позиції та дослідження правових позицій Верховного Суду при розгляді аналогічних справ, збирання та дослідження доказів та визначення необхідності їх подання до суду на спростування позовних вимог, викладених у позовній заяві.

При цьому, в п. 3 акта зазначено про підготовку проекту відзиву. Разом з тим, підготовка проекту відзиву передбачає собою не тільки фізичний набір (друк) його тексту, але й цілий комплекс необхідних відповідних дій, в тому числі: правовий аналіз наданих клієнтом документів; аналіз законодавства та судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; наведення та надання відповідних доказів, що включає в себе також здійснення їх дослідження та визначення необхідності їх подання до суду на спростування позовних вимог.

Щодо послуги зазначеної в п. 4 акта, а саме підготовка клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, не можуть включатись саме до витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така діяльність адвоката не пов`язана з наданням правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, а носить суто технічний характер, що може і повинна виконуватись, навіть некваліфікованим персоналом, а відтак і не може оплачуватись на рівні гонорару адвоката.

Отже, зазначені у п. 5 акта послуги не є послугами з надання правничої допомоги у розумінні ст. 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому не підлягають покладенню на позивача.

Щодо послуг зазначених в п. 5-10, а саме щодо підготовки проєктів заяв/клопотань про витребування доказів; про виклик свідків; про зменшення розміру витрат; про продовження процесуального строку; про витребування доказів; про доручення доказів, суд вважає, що у даному випадку вбачається лише штучне дрібнення наданих послуг з метою збільшення їх в числовому та вартісному виразі.

Суд враховує, що представником відповідача додано докази щодо самостійного отримання адвокатом документів, необхідних для вирішення справи, а саме підготовлено адвокатські запити, про які зазначено в п. 12 акта.

Поміж тим, суд вважає, що роботи, пов`язані з підготовкою адвокатських запитів здійснювалося не щомісяця з часу укладення договору про надання правової допомоги.

До того ж, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що дана справа має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення даної справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності. Суд враховує, що законодавство у цій категорії справ є стабільне і судова практика має ознаку єдності.

Судом враховано ту обставину, що представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Кучерявою І. П. під час розгляду справи не вчинялись дії, які призвели до затягування розгляду справи. Разом з тим, здійснивши аналіз судових засідань, які відбулися в суді за участю представника відповідача в режимі відеоконференцзв`язку, до ухвалення рішення судом першої інстанції, та їхню кількість та проаналізувавши підстави для відкладення судових засідань, на думку суду адвокатом не витрачено значного часу.

За наведених обставин у їх сукупності, визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, за встановлених обставин, беручи до уваги обставини цієї справи, заперечення представника позивача щодо заявленої суми судових витрат, на думку суду, наданий відповідачем розрахунок суми фіксованого гонорару в розмірі 20000,00 грн є завищеним щодо іншої сторони пору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, не відповідає критерію їх дійсності та розумності розміру.

Отже, на підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу до 10000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

На підставі викладеного, керуючись ст.134,141, 258,259,263-270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Кучерявої Інни Петрівни про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі №147/291/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: секретар Ободівської сільської ради Іванченко Людмила Анатоліївна, Друга Тростянецька державна нотаріальна контора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10000 (десять) тисяч гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст додаткового рішення складено 02 грудня 2022 року.

Суддя О. Г. Борейко