Справа № 128/2249/22

РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 28.07.2022 на її адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2022 ВП № 69451215 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» заборгованості в розмірі 8 590,30 грн. Виконавче провадження відкрите на підставі пред`явленого до примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною від 22.12.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 55202. На адвокатський запит від 25.08.2022 № 22/08/25 приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. надав для ознайомлення матеріали виконавчого провадження. Згідно з оскаржуваним виконавчим написом, запропоновано стягнути з ОСОБА_2 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», якому ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 310821, із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами від 31 (тридцять першого) серпня 2021 року, якому ТОВ «КФ.ЮА» на підставі договору факторингу № 20190916-П від 16 (шістнадцятого) вересня 2019 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 1-1-146744 від 10 (десятого) квітня 2019 року, укладеного між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 . Крім того, оскаржуваним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», стягнути з ОСОБА_1 за період з 31.08.2021 року по 20.12.2021 року включно суму у розмірі 4 100,00 (чотири тисячі сто) гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 3 876,55 (три тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 55 копійок заборгованість відсотками за комісією; 563,75 (п`ятсот шістдесят три) гривні 75 копійок за штрафними санкціями; 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 8 590,30 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 30 копійок. Проте, позивач жодних договорів, в тому числі в електронній формі, ні з ТОВ «ФК ФОРТ», ні з ТОВ «КФ.ЮА» не укладала та не отримувала від них жодних коштів. Вона не мала будь-яких відносин з банківськими установами, які б могли б здійснити переуступку боргу відповідачу на законних підставах та без порушення чинного законодавства. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною від 22.12.2021 з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Даний виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав. Для вчинення виконавчого напису нотаріуса стягувачу необхідно було надати оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Незважаючи на це, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у оскаржуваному виконавчому написі посилається на пункт 2 Переліку (який Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнаний незаконним та нечинним), як на підставу вчинення оскаржуваного виконавчого напису, що є грубим порушенням чинного законодавства, а саме: статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-146744 від 10.04.2019 не є нотаріально посвідченим, тому виконавчий напис вчинений з грубим порушенням чинного законодавства. Отже, в даному випадку має місце недотримання вимог закону нотаріусом при оцінці поданих відповідачем документів, зокрема, щодо форми кредитного договору, яким начебто підтверджена заборгованість. Тому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною від 22.12.2021, зареєстрований в реєстрі за № 55202; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 03.10.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.10.2022 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява представника відповідача ТОВ «ФК ФОРТ» в особі директора Наваренка В.Г. про визнання позовних вимог, в якій останній визнав позовні вимоги у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просить повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В підготовче засідання 12.12.2022 учасники справи не з`явились, хоч в установленому законом порядку повідомлялись про дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Томляк Т.С. попередньо через електронну пошту суду подала заяву, в якій просить провести підготовче засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, сторона позивача не заперечує щодо прийняття рішення у підготовчому засіданні.

Представник відповідача ТОВ «ФК ФОРТ» в особі директора Наваренко В.Г.в заяві про визнання позову просив здійснювати судовий розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета споруприватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в підготовче засідання 12.12.2022 не з`явилися, хоч про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися судом в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання 12.12.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 55202, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», якому ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 310821 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 31 серпня 2021 року, якому ТОВ «КФ.ЮА» на підставі договору факторингу № 20190916-П від 16 вересня 2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 1-1-146744 від 10 квітня 2019 року, укладеного між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 ; запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», стягнути з ОСОБА_1 за період з 31.08.2021 по 20.12.2021 включно суму у розмірі: 4100,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 3876,55 грн заборгованість за відсотками та комісією; 563,75 грн за штрафними санкціями; 50 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить в загальній сумі 8590,30 грн, що підтверджується копією даного виконавчого напису(а.с. 8).

При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувалася статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

15.02.2022 представник стягувача ТОВ «ФК ФОРТ» в особі директора Наваренко В.Г. звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження, якою Товариством з обмеженою відповідальність «ФК ФОРТ» направлено на примусове виконання виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ФОРТ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 8590,30 грн (а.с. 13).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександром Віталійовичем від 19.07.2022 було відкрито виконавче провадження серії ВП № 69451215 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22.12.2021, номер виконавчого напису 55202, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» заборгованості в розмірі 8590,30 грн (а.с. 7).

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 внесено зміни до зазначеного вище Переліку документів. Зокрема, доповнено Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, у пункті 2 Переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На зазначений пункт 2 Переліку посилався нотаріус у виконавчому написі.

Проте, при вчиненні виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 на час їх застосування, а саме: 22.12.2021, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

У подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Зокрема, пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

При цьому, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до вказаної вище постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Оскаржуваний у даній справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2021, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14).

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Крім цього, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримав від ТОВ «ФК ФОРТ» передбачені чинним законодавством документи, у зв`язку з чим суду не доведено наявність у нотаріуса підстав вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, що зазначений у виконавчому написі, є безспірним.

Отже, за відсутності доказів безспірності заборгованості, суд дійшов висновку, що виконавчий напис від 22.12.2021 вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. без дотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позов обґрунтованим, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ст. 142 ЦПК України, 50% судового збору за подачу позовної заяви слід стягнути з відповідача на користь позивача, іншу частину судового збору повернути позивачу із державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-82, 89, 95, 141, 142, 200, 206, 211, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною 22 грудня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 55202, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», якому ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 310821 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 31 серпня 2021 року, якому ТОВ «КФ.ЮА» на підставі договору факторингу № 20190916-П від 16 вересня 2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 1-1-146744 від 10 квітня 2019 року, укладеного між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 ; запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», стягнути з ОСОБА_1 за період з 31.08.2021 по 20.12.2021 включно суму у розмірі: 4100,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 3876,55 грн заборгованість за відсотками та комісією; 563,75 грн за штрафними санкціями; 50 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить в загальній сумі 8590,30 грн, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 50% судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Іншу частину судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп. повернути ОСОБА_1 з державного бюджету, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Солом`янська, 2, офіс 102Б, Київської області.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Третя особа приватний виконавець виокнавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Героїв Крут, 4-В, каб. 47, Вінницької області.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА