Провадження № 2/946/1990/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльська міська рада Одеської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняти з реєстраційного обліку, -
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Представник позивачки адвокат Константинов В.І. надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачки, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що ОСОБА_3 це її донька. Вона на даний час поїхала з м. Ізмаїла.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
Відповідно до довідок Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 13.01.2022 року (а.с.32-33) ОСОБА_3 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28.12.2021 року, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с.67).
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 до 2013 року проживала мати позивачки ОСОБА_6 , в 2013 році вона померла. В будинку разом з бабусею та після її смерті ніколи ніхто не проживав. Відповідачку ОСОБА_3 вона побачила вперше у суді.
Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_7 , з 2013 року у вказаному житловому будинку ніхто не проживав, відповідачок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вона ніколи не бачила, вони ніколи не проживали за вказаною адресою та про їх реєстрацію за вказаною адресою ніхто не знав.
Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За таких обставин, оскільки відповідачки не проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та вони не є членами сім`ї власниці будинку, вони втратили право користування житлом.
Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачці, відповідачки створюють перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.
Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити частково та визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позовні вимоги обґрунтовані.
Разом із тим, на думку суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області зняти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з реєстраційного обліку місця проживання (прописки), оскільки Ізмаїльська міська рада Одеської області не залучалась в якості відповідача по даній справі.
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачок.
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 316, 391, 405 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльська міська рада Одеської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняти з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) грн., у рівних частинах з кожної, а саме, по 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко