Справа № 465/4864/21 Головуючий у 1 інстанції: Гладишева Х.М.
Провадження № 22-ц/811/2141/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року у справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

25.06.2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява Львівського міського центру зайнятості (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення коштів у розмірі 65659,82 грн. та 2270 грн. судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ОСОБА_1 , будучи звільненим 06.05.2019 року із ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Львівського міського центру зайнятості статус безробітного надано з 07.10.2019 року на підставі поданої заяви про надання статусу безробітної від 07.10.2019 року ОСОБА_1 призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю з 14.10.2019 року по 09.06.2020 року. В заяві про надання статусу безробітного від 07.10.2019 року ОСОБА_1 підтвердив, що пенсію за вислугу років не отримував, а також ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та Законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та засвідчив особистим підписом. В результаті не повідомлення спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про призначення та отримання пенсії за вислугу років з 07.05.2019 року ОСОБА_1 безпідставно набув статус безробітного та перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 14.10.2019 року по 09.06.2020 року у сумі 65659,82 грн.

Львівським міським центром зайнятості скеровано відповідачу повідомлення про необхідність повернення коштів у сумі 65659,82 грн., однак таке залишилося без реагування.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року позов Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості (рахунок UA0706219, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: Держказначейська служба України м.Київ, , МФО 820172, КЕКВ 2710 - повернення допомоги з безробіття від ОСОБА_1 ) кошти у розмірі 65659 (шістдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 82 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості (рахунок UA0706219, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: Держказначейська служба України м.Київ, , МФО 820172, КЕКВ 2800 - повернення судового збору від ОСОБА_1 ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду в апеляційному порядку 24 серпня 2022 року оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що станом на дату звернення до Львівського міського центру зайнятості він отримував лише пенсію по інвалідності як інвалід 3 групи і готовий був приступити до роботи. Стверджує, що пенсія йому була призначена 07.05.2019 і припинена 27.09.2019. При оформленні статуса безробітного він не приховував жодних відомостей. Зазначає також про відсутність в матеріалах справи документів, якими б було підтверджено неправдивість, недійсність чи підробленість поданих документів. Стверджує про відсутність в матеріалах справи доказів про умисне невиконання ним своїх обов`язків як застрахованої особи чи зловживання ними. Вважає, що порушення процедури під час отримання і розгляду поданих документів, прийняття рішення та розгляд питання правомірності призначення йому допомоги по безробіттю допущені позивачем через неналежне виконання своїх професійних обов`язків , покладних на нього державою. Також звертає увагу на відсутність комунікації між різними державними органами влади (Львівським центром зайнятості та Пенсійним фондом України у Львівській області. Винних дій щодо неправомірного отримання коштів не вчиняв, на посадовця Львівського міського центру зайнятості жодним чином не впливав і до прийняття конкретного рішення не схиляв.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Франківського районного суду міста Львова від 15 липня 2022 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

20 вересня 2022 року від Львівського міського центру зайнятості надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що відповідач знав про своє правове становище, щодо отримання права на призначення пенсії за вислугу років, однак такий не повідомив про цю обставину позивача, що вплинуло на надання статусу безробітного та призначення допомоги як безробітному.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24 листопада 2022 року, є дата складення повного судового рішення 12 грудня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення».

29.03.2019 року згідно з наказом командувача Національної гвардії України №47о/с відповідно до підпункту «б» пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я на підставі рішення медичної (військово-лікарської комісії) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 28.02.2019 року №32 (непридатний для проходження служби в мирний час обмежено придатний у воєнний час, захворювання пов`язане з проходженням військової служби) був звільнений в запас Збройних Сил України. Виключений зі списків особового складу Західного територіального управління НГ України 06.05.2019 року наказом начальника ЗТУ НГ України №115 с/ч. рішенням МСЕК 25.06.2019 року визначена 3 група інвалідності.

07.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості.

Статус безробітного ОСОБА_1 було надано 07.10.2019 року на підставі заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

Як вбачається із підписаної ОСОБА_1 заяви про надання/поновлення статусу безробітного від 07.10.2019 року, відповідач підтвердив, що «…пенсію на пільгових умовах та за вислугою років не отримую», а також підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та Законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та засвідчив особистим підписом.

Судом встановлено, що згідно витягів із наказів Львівського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 07.10.2019 року надано статус безробітного, та починаючи з 14.10.2019 року призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, яка за період з 14.10.2019 року по 09.06.2020 року складає 65659,82 грн.

За час перебування на обліку як безробітний ОСОБА_1 з 14.10.2019 року по 09.06.2020 року отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю.

Згідно акту №54 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 30.03.2021 року проведено звірку (перевірку) розслідування страхового безробіття ОСОБА_1 , розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в центрі зайнятості у статусі безробітного 07.10.2019 року, знятий з реєстрації 10.06.2020 року. Згідно даних РЗО про отримання соцвиплат та листа Відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.03.2021 року №1577 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії НГ України. Пенсія призначена з 07.05.2019 року.

Як вбачається із довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області №1577 від 18.03.2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії НГ України. Пенсія призначена з 07.05.2019 року.

Позивач зазначив, що в результаті не повідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про укладення договору, ОСОБА_1 безпідставно перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 14.10.2019 року по 09.06.2020 року у сумі 65659,82 грн..

Згідно повідомлення щодо відшкодування коштів №10-1441/21 від 31.03.2021 року ОСОБА_1 вказано на необхідність повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 14.10.2019 року по 09.06.2020 року сума коштів у розмірі 65659,82 грн.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що у відповідача при зверненні до Львівського міського центру зайнятості був відсутній страховий випадок для призначення та виплати допомоги по безробіттю, оскільки останній після звільнення реалізовано право на пенсію за вислугою років, в взв`язку з чим не мав права на отримання допомоги по безробіттю за спірний період в розмірі 65659,82 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно п.п.1, 2, 5, 6, 8, 9 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

- суб`єкти страхування на випадок безробіття - застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик;

- страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

- об`єкт страхування на випадок безробіття - страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону;

страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття;

- втрата роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин - припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я, у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов`язок і військову службу);

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно до пункту частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Вимогами частини 1 статті 2 цього Закону передбачено, що безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно із п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи та п.2 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що статусу безробітного може набути особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».

Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 вказаного Закону зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Згідно п.13 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наявних в матеріалів справи, судом першої інстанції правильно встановлено:

що ОСОБА_1 , будучи звільненим 06.05.2019 року із Західного територіального управління національної гвардії України, з 07.05.2019 року набув права на пенсію за вислугою років;

що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії НГ України пенсія призначена з 07.05.2019 року;

що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років з 07.05.2019 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії НГ України. У період з 27.09.2019 року по 30.06.2020 року отримував пенсію по інвалідності, а з 01.07.2020 року отримує пенсію за вислугу років;

що ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю війни 3 групи, яка встановлена з 25.06.2019 року по 01.07.2020 року;

що 29.03.2019 року згідно з наказом командувача Національної гвардії України №47о/с відповідно до підпункту «б» пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я на підставі рішення медичної (військово-лікарської комісії) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 28.02.2019 року №32 (непридатний для проходження служби в мирний час обмежено придатний у воєнний час, захворювання пов`язане з проходженням військової служби) був звільнений в запас Збройних Сил України. Виключений зі списків особового складу Західного територіального управління НГ України 06.05.2019 року наказом начальника ЗТУ НГ України №115 с/ч. рішенням МСЕК 25.06.2019 року визначена 3 група інвалідності;

що 07.05.2019 року ОСОБА_1 набув право на отримання пенсії за вислугою років, яка йому призначена та виплачувалася;

що 07.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості;

що ОСОБА_2 у період з 27.09.2019 року по 30.06.2020 року отримував пенсію по інвалідності, а з 01.07.2020 року отримує пенсію за вислугою років;

що статус безробітного ОСОБА_1 було надано 07.10.2019 року на підставі заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення»;

що із підписаної ОСОБА_1 заяви про надання/поновлення статусу безробітного від 07.10.2019 року, останній підтвердив, що «…пенсію на пільгових умовах та за вислугою років не отримую», а також підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та Законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та засвідчив особистим підписом.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Скажником ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів на стростування доводів позовної заяви, а також не спростовано висновків суду першої інстанції.

Судом беззаперечно встановлено, що згідно витягів із наказів Львівського обласного центру зайнятості Перхачу Ю.І. 07.10.2019 року надано статус безробітного, та починаючи з 14.10.2019 року призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, яка за період з 14.10.2019 року по 09.06.2020 року складає 65659,82 грн. В цей період ОСОБА_1 отримував пенсію, відтак він мав дохід, який йому гарантувала держава, а отже при зверненні до Львівського міського центру зайнятості у нього був відсутній страховий випадок для призначення та виплати допомоги по безробіттю, оскільки ним було реалізовано право на пенсію

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк