Справа № 752/58/22
Провадження №: 4-с/752/115/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року Голосіївський районний суд міста Києва,

у складі: головуючого судді: Мазура Ю.Ю.

за участю секретаря - Луценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Анатолійовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Укргазбанк», -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Анатолійовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Укргазбанк».

В якості обґрунтувань поданої скарги ОСОБА_1 зазначає, що 10.12.2021 сестрою ОСОБА_1 через засоби поштового заявку отримано перелік постанов приватного виконавця Корольова М.А. по виконавчому провадженню № 67853337 на виконання виконавчого листа № 2-2221/10 від 10.08.2010. 20.12.2021 сестрою ОСОБА_1 через засоби поштового заявку отримано вимогу приватного виконавця від 15.12.2021 № 5798 стосовно присутності боржника на вчиненні виконавчих дій - опису та арешту нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер: :05:002:0050, цільове призначення - садівництво, за адресою: Київська обл., Сквирський район, с/рада Пушиківська, дата події 23.12.2021 о 12.00 год. В свою чергу, ОСОБА_1 не мав можливості виконати вимогу у зв`язку із перебуванням поза межами Києва та Київської області, про що було повідомлено приватного виконавця засобами електронного зв`язку. ОСОБА_1 вважає, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2021, постанову про визначення додаткових витрат виконавчого провадження від 06.12.2021, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 01.04.2021, постанову про розмір мінімальних витрат від 01.04.2021, постанову про визначення додаткових витрат від 01.04.2021 винесено з порушенням ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить зупинити реалізацію арештованого майна до закінчення строку строку розгляду скарги на дії приватного виконавця, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2021, постанову про визначення додаткових витрат виконавчого провадження від 06.12.2021, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 01.04.2021, постанову про розмір мінімальних витрат від 01.04.2021, постанову про визначення додаткових витрат від 01.04.2021.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2022 відкрито провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Анатолійовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Укргазбанк» та призначено скаргу до розгляду. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Анатолійовича надати належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 67853337.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, свого представника до суду не направив.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, а тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності особи, яка подала скаргу, державного виконавця та заінтересованих осіб.

Суд дослідивши матеріали скарги, додані до неї документи, вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва № 2-2221/10 від 09.10.2009 позов ВАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 34941 доларів 20 центів США, 20801,49 грн. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Хундай» д/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 19.02.2008, видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 39-ф/08 від 21.02.2008.Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» сплачене державне мито в розмірі 1700 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 250 грн. 00 коп.

Згідно Акту, затвердженого головою Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. «Про вилучення для знищення номенклатурних справ (документів), що не підлягає зберіганню» цивільну справу № 2-2221/10 знищено.

На виконання вищезазначеного рішення Голосіївського районного суду м. Києва № 2-2221/10 від 09.10.2009 видано 10.08.2010 виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 34941 доларів 20 центів США, 20801,49 грн.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Циганов А.О. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Корольова Михайла Андрійовича із заявою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 31031 доларів США 56 центів та просив вжити заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

10.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, на підставі заяви ПАТ АБ «Укргазбанк», виданим 10.08.2010 Голосіївським районним судом м. Києва та присвоєно номер ВП №67853337.

10.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. було винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, загальна сума яких склала 850,00 грн.

01.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 3103,16 доларів США.

06.12.2021 до приватного виконавця надійшла заява представника стягувача про повернення виконавчого документа стягувану без подальшого виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Інформації про виконавче провадження № 65011228 від 22.12.2021 завершено. Зазначена сума стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 419 грн., витрат виконавчого провадження в розмірі 650 грн., сума звернення стягнення на майно в розмірі 34134,72 доларів США. Строк повторного пред`явлення 06.12.2024, сума заборгованості 31031,56 доларів США.

Як вбачається із доводів особи, яка подала скаргу, що її права та законні інтереси, як боржника нібито були порушеними внаслідок того, що виконавцем не надано строку на добровільне врегулювання, не надано розрахунок виконавчого збору та основної винагороди, а лише здійснено зобов`язання до боржника, відповідно до якого, протягом 5 робочих днів, покладено обов`язок подати декларацію про доходи та майно та визначено суму стягнення виконавчого збору/основної винагороди на користь приватного виконавця у розмірі 3103,16 доларів США.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

За пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження», на стадії відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідає виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чи надано усі документи, відтак якщо немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, відкриває виконавче провадження. А перевірка виконання рішення суду здійснюється вже після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №56737458, у відповідності до п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, містить необхідні та вичерпні реквізити щодо дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову, боржника, стягувача, резолютивної частини виконавчого документа, посилання на норму закону, на підставі якої винесено постанову, порядку оскарження постанови та інші відомості, визначені Інструкцією.

Отже, судом не встановлено та особою, якою подано скаргу, не доведено, які саме права та законні інтереси, як боржника були порушені внаслідок винесення 10.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. постанови про відкриття виконавчого провадження № 67853337.

Щодо посилання заявника на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про визначення додаткових витрат виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат, постанова про визначення додаткових витрат, винесені з порушенням ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає наступне.

Частинами першою, третьою і четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною дев`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Відповідно до приписів статті 42 Закону України «Про виконавче провадження, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті . Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Аналіз положення статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» в аспекті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню. А також державним виконавцем вирішується питання про стягнення витрат виконавчого провадження.

Згідно із пунктом 8 розділу ІІІ (Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Відповідно до розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Згідно п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, про обґрунтованість дій приватного виконавця щодо винесення постанови про про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, оскільки Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та є обов`язком боржника сплатити витрати щодо винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, винесення постанови про стягнення виконавчого збору, винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документу стягувачу), доказів того, що боржнику створило це будь які негативні наслідки суду не надано, що вказує на відсутність порушеного права скаржника.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зазначені посиланнями особи, яка подала скаргу, як на підставу для скасування оскаржуваних постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки особою, яка подала скаргу не доведено порушення його прав та законних інтересів діями державного виконавця у тому числі оскаржуваним рішенням, а також відповідних наслідків порушення таких прав.

Крім того, суд не може скасувати рішення, зокрема постановлене у формі постанови, яке вичерпало свою дію фактом його фактичного виконання, однак може надати правову оцінку, чи воно відповідало вимогам закону на момент його ухвалення (винесення) державним виконавцем.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заявником не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами факту бездіяльності або неправомірності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. та судом не встановлено порушень прав чи свобод особи, яка подала скаргу з боку приватного виконавця, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Анатолійовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Банк «Укргазбанк».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Ю.Ю.Мазур