ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5398/21
Провадження № 2/362/993/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.02.22 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Берковської Д.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі Ѕ частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 04 жовтня 2021 року і до досягнення нею 23-річного віку, або до закінчення навчання.
В обґрунтування позову вказує на те, що 31.01.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_1 .
Вона є студенткою факультету «Правознавство» у Державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» контрактної форми навчання. Батько ОСОБА_2 не допомагає позивачці матеріально.
У позивачки станом на сьогоднішній день проблеми із здоров`ям та остання проходить курс лікування щоб відновити стан свого здоров`я у зв`язку із чим остання потребує утримання батька.
Вона потребує додаткового утримання у зв`язку із хворобою та тривалим лікуванням, однак Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги. ОСОБА_2 аліменти не сплачує та добровільно надавати допомогу відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки працює у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира батареї НОМЕР_2 та має стабільний заробіток.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 32).
В судове засідання позивачка не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності.
ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що відповідач перераховував позивачу в безготівковому порядку грошові кошти у 2021 році, що підтверджується наданими дублікатами чеків, що спростовує доводи позивача щодо ненадання допомоги їй. Окрім того, відповідач систематично перераховує в безготівковому порядку кошти своїй дружині ОСОБА_3 для утримання позивача, з якою відповідач фактично не проживає та перебуває на стадії розірвання шлюбу в судовому порядку. Він позов визнає частково та згоден сплачувати на утримання дочки аліменти у розмірі 1/6 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, а в решти вимог відмовити (а.с. 33-41).
21.12.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву відповідно до, якого не погоджується з відзивом відповідача, та зазначає, що у неї проблеми зі здоров`ям та вона проходить курс лікування щоб відновити стан свого здоров`я у зв`язку з чим остання потребує утримання батька. З 15 років Позивачка проходить курс лікування у лікарських установах тривалий час перебувала на обстеженнях, лікуваннях, реабілітації у лікарських установах, стан здоров`я Позивачки потребує по життєвого лікування, а тому просила позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 58-79).
Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за враховуючи заперечення відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а.с 11).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 190/04.03-12 від 26.05.2021 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Відповідно до довідки ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» від 18 травня 2021 року № 198/2021, ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу денної форми навчання навчально-науковрого інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». Термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року (а.с.14).
Відповідно до Договору № 201079 від 10 вересня 2021 року про надання освітніх послуг загальна вартість освітньої послуги, складає 114400 грн. вартість освітньої послуги за один навчальний семестр становить 14300 грн. (а.с.17).
Відповідно до квитанції №0.0..1 від 31.08.2021 року ОСОБА_3 оплатила за навчання ОСОБА_1 у розмірі 15015 грн. (а.с.19).
Згідно консультаційного висновку спеціаліста № 82 від 05.11.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходила обстеження, діагноз правобічний с-подібний скаліоз поперекового відділу ІІ ст. (а.с. 21-22).
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2020 року №128 ОСОБА_2 з 01.08.1992 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 повітряних сил ЗСУ (а.с.62).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За вимогами ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати
Зі змісту ст. 182, ч. 1, 2 ст. 199, ст. 200 СК України вбачається, що міра (розмір) участі батьків в утриманні дитини до досягнення нею повноліття та утриманням повнолітнього у зв`язку з продовженням навчання, - є рівною, оскільки не лише батько зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину та повнолітнього, який навчається, але такий обов`язок покладається й на матір, можливість нею надавати утримання, при цьому необхідно враховувати: чи є реальна потреба повнолітнього, який навчається, у матеріальній допомозі на навчання; чи є можливість надання одному з батьків (зокрема, батькові) матеріальної допомоги повнолітньому, який навчається; чи є обставини, зазначені у ст. 182 СК України, які впливають на можливість надання допомоги повнолітньому, який навчається, а саме, наявність у платника аліментів інших дітей (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України).
Пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ за № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідач є особою працездатного віку, обмежень щодо його працевлаштування судом не встановлено, крім того не надав до суду належні та допустимі докази в підтвердження свого тяжкого матеріального становища, щодо не можливості сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання та щодо будь-яких інших обставин, що мають істотне значення для звільнення від сплати аліментів на повнолітньої доньки, та не надав доказів, які б спростовували доводи позивача.
Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставлений у залежність від матеріального стану батьків, враховуючи матеріальне становище відповідача, якій є працездатний, то суд, із врахуванням вимог ст. 182 СК України, приходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання на денному відділенні ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.10.2021 року до закінчення ОСОБА_1 навчання, тобто до 30 червня 2024 року, але не більше як до досягнення нею 23 років.
Доводи позивача про потреби у додаткових витратах на її лікування, можуть бути предметом судового розгляду у випадку звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на її утримання, а не аліментів на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Судом встановлено, що до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка звернулася 11 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим суд вважає можливим присудити аліменти з 11 жовтня 2021 року, а саме з дня подачі позову до суду.
Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 181, 182, 191, 198, 199, 200 СК України, статтями 4, 12, 13, 19, 76, 77, 133, 141, 206, 259, 263-215, 224-265, 268, 279, 430 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання, яка продовжує навчання, у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.10.2021 року до закінчення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не більше як досягнення нею 23 років.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору по справі.
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко