Справа № 639/5563/20
Провадження № 2/639/74/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Безбородько І.О., Усиченко К.І., Яременко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/5563/20 за позовною заявою Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно витягу з протоколу №26 від 21.03.1991 року відповідач ОСОБА_3 отримала право на проживання в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

В спірному житловому приміщенні з 16.08.1991 року зареєстровані ОСОБА_3 , 1967 року народження, ОСОБА_4 , 1968 року народження, ОСОБА_5 , 1990 року народження.

Відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців, що підтверджується відповідними актами, не сплачують комунальні послуги. Особисті речі відповідачів у кімнаті відсутні.

Реєстрація відповідачів носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволені. Визнано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з кожного окремо, на користь Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» судовий збір по 700,67 грн. (сімсот гривень 67 копійок). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 липня 2021 року заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення задоволено.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2021 року у цивільній справі № 639/5563/20 за позовною заявою Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням скасовано.

Цивільну справу № 639/5563/20 за позовною заявою Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням призначено до розгляду. 24 вересня 2021 року від представника відповідачів адвоката Приображенської Т.Б. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, вона просила в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. У якості доказів не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, позивач надає акти, які є неналежними та недопустимими доказами. Відповідачі ніколи не втрачали інтересу до спірного житла, постійно ним користуються, сплачують комунальні платежі, утримують житло в належному стані, в квартирі знаходяться їхні особисті речі, меблі, посуд, холодильник, які потрібні і необхідні їм для проживання та додала відповідні докази на підтвердження проживання відповідачів у спірному житлі.

Крім того, з січня 2021 року, коли було ухвалено заочне рішення суду, позивач приховував від відповідачів факт прийняття цього рішення суду. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вільно користувались спірним житлом, позивач не знімав їх з реєстрації, не закривав особистий рахунок. Проте, коли позивачу стало відомо, що відповідачі планують звернутись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» зняв з реєстрації ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та закрив особистий рахунок на ім?я ОСОБА_3 . Неодноразово спірне житло було опечатано, разом з майном відповідачів, яке там знаходилось. 12 серпня 2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 поновили свою реєстрацію у спірному житлі. На теперішній часАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря рахунок не поновили (не відкрити) на спірне житло. 11 жовтня 2021 року від представника АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» - Кононенко А.О. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої, представник позивача щодо доводів представника відповідачів - адвоката Приображенської Т.Б. заперечувала посилаючись на наступне. Надані докази представником відповідачів не доказують факту проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що надані позивачем докази свідчать про те, що відповідачі тривалий час не мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкають за адресою: АДРЕСА_3 . Просила визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_4 та стягнути судові витрати з відповідачів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року постановленою без видалення до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача та клопотання представника відповідачів про виклик свідків.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , яка діє на підставі довіреності від 04 січня 2021 року, заявлений позов підтримала, дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище.

Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокат Приображенська Т.Б., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 14 липня 2021, в судовому засіданні просила в позові відмовити, дала пояснення про обставини, про які зазначала в своєму відзиві позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У судовому засіданні було встановлено, що гуртожиток, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 перебуває на балансі ПАТ «Світло Шахтаря». ( т. 1 а.с. 6)

Згідно протоколу № 26 сумісного засідання профкому та адміністрації ВАТ «Світло Шахтаря» від 21 березня 1991 року виділено ОСОБА_3 кімнату у сімейному гуртожитку по АДРЕСА_1 , площею 11,9 кв.м, на родину з двох осіб, як молодому спеціалісту. (т. 1 а.с. 5)

Статтею 127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно п. 2 «Примірного положення про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до п. 15 Примірного положення про гуртожитки, житлова площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом. Таким чином, мешканці гуртожитку наймають жилу площу у підприємства, організації, установи, де вони працюють або навчаються, - тимчасово, на період роботи або навчання, на умовах, визначених Главою 4 ЖК України та Примірним положенням про гуртожитки.

З довідки з місця проживання від 04 серпня 2020 року та від 13 серпня 2021 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 , 1967 року народження, ОСОБА_4 , 1968 року народження, ОСОБА_5 , 1990 року народження. (т. 1 а.с. 7, 158)

З довідки, виданої ПАТ «Світло Шахтаря» 03.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 на даний час працює в ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на посаді головного фахівця з організаційно-функціонального проектування у Департаменті управління персоналом. На підприємстві працює з 12.10.1989 року і по теперішній час. (т.1 а.с. 9)

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що відповідачі хоча і зареєстровані у спірному житловому приміщенні, однак з липня 2019 року в ньому не проживають, ним не інтересуються, комунальні послуги не сплачують. Особисті речі відповідачів в квартирі відсутні. Реєстрація відповідачів за спірною адресою носить формальний характер. Також представник зазначила, що їй відомо про те, що відповідач ОСОБА_3 має у власності інше житло, де можливо і проживає разом з членами своєї сім?ї.

На підтвердження факту не проживання відповідачів за спірною адресою представник позивача надала акти від 02 липня 2019 року, 02 жовтня 2019 року, 02 грудня 2019 року, 02 березня 2020 року, 02 квітня 2020 року, які складені комендантом гуртожитку у присутності двох свідків, в яких зазначено, що відповідачі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 не проживають з 02 липня 2019 року по день звернення до суду. Житлом не інтересуються. ( т. 1 а.с. 18-22)

Суд критично відноситься до вищезазначених актів, оскільки інформація, яка викладена в них спростовується наступним.

Так, представник відповідачів зазначила, що відповідачі ніколи не втрачали інтересу до спірного житла, постійно ним користуються, сплачують комунальні платежі, утримують житло в належному стані, в квартирі знаходяться їхні особисті речі, меблі, посуд, холодильник, які потрібні і необхідні їм для проживання.

Вищевказані ствердження об`єктивно підтверджуються розрахунком про відсутність заборгованості за спірною адресою, копіями виписок про звернення до лікарні КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» (за місцем проживання), запрошеннями на вибори президента України, які прийшли за спірною адресою, світлинами сім?ї, які були зроблені у спірному житлі. (т. 1 а.с. 154-161)

Факт находження у спірному житловому приміщенні особистих речей відповідачів підтверджується приписом від 07 червня 2021 року на ім?я ОСОБА_3 та актом від 08 червня 2021 року, які у якості доказів надає позивач в додатках до заперечень на заяву про перегляд заочного рішення, де вказано, щоб відповідачі звільнили кімнату № 22 від особистих речей. ( а.с. 119, 121)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що ОСОБА_3 знає давно, підтримує дружні стосунки. Їй відомо, що ОСОБА_3 працює на заводі та отримала кімнату у гуртожитку, де проживає з сім?єю, чоловіком ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_8 . Згодом вона придбала квартиру, але продовжує жити в гуртожитку та у квартирі.

Зазначила, що 31 липня 2019 року була у відповідача на дні народженні, святкували на річці біля гуртожитку, також у 2019 році заходила до ОСОБА_3 в гуртожиток. Повідомила, що у кімнаті були особисті речі, меблі, кімната була житлова.

Судом було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.06.2003 ОСОБА_3 на праві власності належить кватира АДРЕСА_5 . ( т. 1 а.с. 116-117)

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що саме за цією адресою проживають відповідачі, що підтверджується певними доказами.

Згідно акту про фактичне місце проживання від 12 липня 2021 року, складеного мешканцями будинку та посвідченого головою правління ОСББ «Альянс 2007» Мірохіною В.І., сім*я в складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 дійсно проживають з 2009 року по теперішній час в ОСББ «Альянс 2007» за адресою: АДРЕСА_3 . ( т. 1 а.с. 122)

З довідки-підтвердження №19 від 12.07.2021, яка складена головою правління ОСББ «Альянс 2007» вбачається, що громадянка ОСОБА_3 (власник квартири) та члени її родини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дійсно мешкають в належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_3 з 2009 року по теперішній час. (т. 1 а.с. 123, 176)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є головою правління ОСББ «Альянс 2007» та часто буває на подвір?ї будинку за адресою: АДРЕСА_6 . Свідок стверджує, що родина ОСОБА_3 проживає за вказаною адресою з 2009 року. Вона бачить сім?ю відповідачів, їхній автомобіль, який стоїть на подвір?ї, як у вікнах їх квартири горить світло. Свідок стверджує, що в період з жовтня 2019 роки відповідачі також проживали за адресою: АДРЕСА_6 . Факт проживання відповідачів по АДРЕСА_3 підтверджується актом, який складений сусідами, та засвідчений нею, як головою ОСББ. При цьому свідок зазначила, що згідно Статуту ОСББ голова правління не має повноважень щодо засвідчення актів.

Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, даючи оцінку вищезазначеному приходить до висновку про те, що сам факт належності відповідачу ОСОБА_3 на праві власності квартирна АДРЕСА_5 , не спростовує факт проживання її та членів її сім*ї в гуртожитку по АДРЕСА_1 . Судом було достовірно встановлено, що з моменту вселення та по теперішній час відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 постійно проживають у спірному житлі за адресою: АДРЕСА_1 . Вони не втратили інтересу до спірного житла, постійно ним користуються, сплачують комунальні платежі, утримують житло в належному стані, в квартирі знаходяться їхні особисті речі, меблі, посуд, холодильник, які потрібні і необхідні їм для проживання.

Частиною третьої статті 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 Житлового кодексу Української РСР). Частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно ст.ст. 71,72 ЖК України, у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Статтями 29, 310 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вказаних норм при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Крім того, втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло, правомірність застосування якого за обставинами цієї справи позивачем не доведено. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямне підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 4, 71-72 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря», Код , розташоване за адресою: м. Харків, вул. Світла Шахтаря, 4/6.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 14.11.2022.

Суддя В. В. Труханович