Справа № 369/7606/22
Провадження № 2/369/4845/22
РІШЕННЯ

Іменем України

12.12.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2021 року в справі № 369/8796/21 було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, та судом було ухвалено збільшити розмір стягуваних із ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1800 грн. до 4000 грн. щомісячно.

Будучи не згодним із даним рішенням суду, ОСОБА_2 , як відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просив апеляційну інстанцію скасувати рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.12.2021 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 було відкрито провадження № 22-ц/824/18433/2021.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.02.2022 року було відмовлено у розгляді справи із викликом сторін.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.04.2022 року апеляційну скаргу було задоволено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2021 року було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Таким чином, розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 залишився в розмірі 1800 грн.

За даний період часу відповідач сплачує дані кошти періодично, не надаючи жодної допомоги на утримання дитини. Але у неї є відомості відповідач влаштувався на додаткову роботу, фактично він працює на двох роботах одночасно та заробляє більше коштів.

Тому, діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини, вона вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів із ОСОБА_2 не в твердій грошовій сумі, а в розмірі 1/4 частини від всіх заробітків відповідача.

Оскільки неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю знаходиться на її утриманні, батько дитини (відповідач) сином не цікавиться, не спілкується, крім сплати 1800 грн. (одна тисяча вісімсот грн..), додаткових коштів чи будь-якої допомоги дитині (продукти харчування, одяг, взуття, вітаміни, ліки при хворобі дитини, тощо) не надає.

Фактично відповідач самоусунувся від спілкування із сином, не цікавиться його життям, розвитком та потребами, не цікавиться його навчанням та потребами, пов`язаними із оплатою коштів за навчання дитини, необхідністю придбання для сина необхідного облад-нання, підручників, за необхідності наймати репетиторів, тощо.

Станом на теперішній час, неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжує навчається, в Боярському академічному ліцеї «Гармонія» на платній основі, перейшов у другий клас, та я, як мати дитини, згідно договору про надання освітніх послуг № 1-А 21/22 від 01.09.2021 року, за навчання дитини у 1 класі вона сплачувала щомісячно 773,00 грн. В цілому, всі витрати, як і будь- які інші, вона несе одноособово.

Розмір коштів, які зараз сплачує відповідач в якості аліментів, значно менше, ніж він повинен платити, виходячи із своїх заробітків та можливостей, та менші, ніж це передбачено законодавством.

Тому, діючи в інтересах дитини, вона вимушена звернутися до суду із даним позовом, та просила суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача.

На підставі викладеного, позивач просив суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа №369/1813/18) від 04 жовтня 2018 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 березня 2018 року.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).

Отже, поставивши перед судом питання про збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало б доводити обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.

Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у частці доходу відповідача, позивачкою не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення у 2018 році судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхніх неповнолітніх дітей, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Посилання позивачки на те, що відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, не спілкується з нею, і, крім аліментів, не надає іншої допомоги у розумінні положень закону не можуть бути підставою для збільшення аліментів, а відсутність у відповідача, який є працездатним, інших утриманців не свідчить про покращення його матеріального стану.

Слід відмітити, що витрати на навчання у спеціалізованому закладі освіти, витрати на розвиток здібностей дитини (гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини) є додатковими витратами, порядок стягнення яких регулюється ст. 185 СК України.

Відтак, доказів того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів у відповідача покращилося матеріальне становище або змінились обставини, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, стану її здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Інші доводи позивача (витрати на розваги, розвиток, лікування тощо) не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для збільшення розміру аліментів, встановлених ст.192 СК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, статтями 11, 27, 104, 105, 110, 111, 112, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.В. Дубас