ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4784/22 Справа № 199/4163/21 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк

на додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2021 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2022 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - відмовлено.

26 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом по справі не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу. У зв`язку з чим просив стягнути на свою користь із Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто із Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про отримання судових повісток та матеріалів, що надсилались учасникам процесу на офіційні електронні адреси зазначені особисто сторонами у справі.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч.1,4 ст. 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву у повному обсязі, суд першої інстанції виходи з її доведеності та обґрунтованості.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу відповідачу ОСОБА_1 у даній справі надавав адвокат Рибаков Віталій Олексійович на підставі договору про надання правової допомоги №23 від 26.08.2020 року (а. с. 74).

Згідно п. 4.1 даного Договору вартість послуг Адвоката визначається в актах виконаних робіт попередньо узгоджених з клієнтом та підписаних обома сторонами.

Судом встановлено, що даним Договором не визначено вартість однієї години роботи адвоката.

А матеріали справи не містять доказів узгодження між сторонами договору розміру вартості години роботи адвоката, що передбачено Договором. Що не дозволяє перевірити колегією суду правильності визначеної суми до стягнення.

З огляду на викладене, колегія погоджується із доводами апелянта щодо ненадання відповідачем розрахунку вартості послуг.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано Акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №23 від 26.08.2020 року (а. с. 101), відповідно до якого адвокатом були надані наступні послуги:

- ознайомлення із матеріалами справи, або отримання примірнику позову з додатками у суді по справі № 199/4163/21 500 грн.;

- підготовка відзиву на позовну заяву по справі № 199/4163/21 1 000 грн.;

- відвідування Адвоката судового засідання 13.08.2021 року 1 000 грн.;

- відвідування Адвоката судового засідання 21.09.2021 року 1 000 грн.;

- відвідування Адвоката судового засідання 28.10.2021 року 1 000 грн.;

- відвідування Адвоката судового засідання 13.12.2021 року 1 000 грн.;

- відвідування Адвоката судового засідання 09.02.2022 року 1 000 грн.

На підтвердження оплати отриманої правової допомоги у розмірі 6500 гривень суду надано довідку від 09.02.2022 року (а. с. 102).

Посилання апелянта на те, що відповідачем не надано документів, які підтверджують оплачені послуги на правничу допомогу є безпідставним, оскільки законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, колегія суддів доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Така правова позиція узгоджується із постановою ВС 02 грудня 2021 року у справі № 280/5176/20.

Проте, колегія суддів погоджується із доводами апелянта щодо необґрунтованості витраченого адвокатом відповідача часу на опрацювання документів, зважаючи на наступне.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником відповідача документально доведено, що відповідачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Але, з урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, часу, витраченого адвокатом на надання відповідачу правничої допомоги у даній справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена представником відповідача вартість професійної правничої допомоги у розмірі 6500 грн. є завищеною та належним чином не обґрунтованою, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що судові засідання, призначені 13.08.2021 року та 28.10.2021 року не відбулися, а засідання 21.09.2021 року та 13.12.2021 року тривали не більше 10 хвилин.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого адвокатом часу на надання відповідачу правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критеріїв доведеності їх розміру узгодженому між сторонами та реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення суду першої інстанції та ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, а саме в частині розміру судових витрат, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. А саме, про стягнення з позивача на користь відповідача 3 000, 00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що на думку апеляційного суду, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Витрати на професійну правничу допомогу саме на вищевказану суму будуть співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді та відповідатимуть критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та ухвалення нового про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути із Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 29 серпня 2022 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко