Справа № 203/1303/22
Провадження № 2/0203/858/2022
УХВАЛА

16 травня 2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2022 року, цивільну справу № 203/1303/22, провадження № 2/0203/858/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

26 квітня 2022 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 12 травня 2022 року надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС щодо місця проживання відповідача ОСОБА_2 , який значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначені вимоги до позовної заяви.

Суд, вивчивши позовну заяву ОСОБА_3 , дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Так, в позовній заяві позивач не зазначає ціну позову.

Крім того, в порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Водночас у позовній заяві позивач зазначає, що дитина потребує постійних витрат на освіту, лікування, харчування, одяг та інше.

Проте слід звернути увагу позивача, що витрати на освіту та лікування відносяться до додаткових витрат на дитину, які позивачем до стягнення не заявляються.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не надано доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини.

У позовній заяві позивач зазначає, що позивач та відповідач проживають окремо з липня 2021 року. Донька проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 3461 від 20.08.2020 року. Проте позивач не надає доказів на підтвердження цього, а саме: довідку про реєстрацію місця проживання особи № 3461 від 20.08.2020 року з відомостями про реєстрацію дитини ОСОБА_4 та довідку про реєстрацію місця проживання позивача.

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначає, які докази він не може подати разом із позовною заявою (за наявності), а також щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно з правилами територіальної підсудності, встановленими ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Крім того, частиною 1 ст. 28 ЦПК України встановлені правила альтернативної підсудності, за якими позови про позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як видно з позовної заяви, позивач звернулася до суду за своїм місцем проживання. У позовній заяві вона зазначила адресу місця проживання: будинок АДРЕСА_2 , однак не надала доказів на підтвердження вказаних тверджень.

Отже, з метою правильного визначення підсудності цивільної справи на підтвердження зареєстрованого місця проживання позивачу необхідно надати суду копію документу, до якого вносяться відомості про місце проживання та якими, відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення без руху позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_3 подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням їй строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: ціни позову; обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви

- належним чином завіреної копії паспорта громадянина України або довідку про реєстрацію місця проживання позивача;

- доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини, а саме: довідку про реєстрацію місця проживання особи № 3461 від 20.08.2020 року з відомостями про реєстрацію дитини ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва