Провадження №2/523/3439/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
"31" січня 2022 р. м.Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:
головуючого судді Дяченко В.Г.
за участю секретаря Єпутатова В.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, -
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 у якому просить суд у рахунок погашення заборгованості, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Також 03 березня 2006 року, між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору про те, що Позичальник зобов`язується передати в заставу Кредитору майно, що буде придбане за адресою АДРЕСА_1 , протягом 7 днів з дня надання кредиту.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 16 березня 2006 року, було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстрований в реєстрі за № 966, позичальник свої зобов`язання не виконував, не сплачував періодичні платежі на погашення кредиту та відсотків за користуванням кредитним коштами, у зв`язку з чим банк звернувся до суду.
Враховуючи те, що Позичальник не виконав Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08 серпня 2011 року та вимоги Банку щодо врегулювання Кредитної заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного в Україні законодавства, Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, так як станом на дату розрахунку заборгованості, а саме станом на: 30.01.2018 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає: 472 852 доларів США 42 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить: 13356432 грн. 97 коп., яка складається з:
-Заборгованість за пенею складає: 9919671 грн. 02 коп.
Позивач зазначає що у зв`язку з укладенням Кредитного договору, додаткової угоди до Кредитного договору та Договору іпотеки Кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на заставлене за Іпотечним договором майно, а також стягнути з Позичальника суму основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та пеню.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавав.
Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Додаткової угоди №2 від 03 березня 2006 року, до Кредитного договору, укладеної між кредитором та позичальником про те, що Позичальник зобов`язується передати в заставу Кредитору майно, що буде придбане за адресою АДРЕСА_1 , протягом 7 днів з дня надання кредиту.
16 березня 2006 року, було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстрований в реєстрі за № 966.
Позичальник свої зобов`язання не виконував, не сплачував періодичні платежі на погашення кредиту та відсотки за користуванням кредитним коштами, у зв`язку з чим банк звернувся до суду.
Враховуючи те, що Позичальник не виконав Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08 серпня 2011 року та вимоги Банку щодо врегулювання Кредитної заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного в Україні законодавства, Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, так як станом на дату розрахунку заборгованості, а саме станом на: 30.01.2018 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає: 472 852 доларів США 42 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить: 13356432 грн. 97 коп., яка складається з:
-Заборгованість за пенею складає: 9919671 грн. 02 коп.
28 жовтня 2020 р. Суворовським районним судом м. Одеси, було винесено ухвалу про залучення до участі у справі акціонерне товариство «ОКСІ БАНК», у якості позивача.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
За змістом частин 4 та 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за яким до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.
Так, відповідно до умов Договору іпотеки від 16 березня 2006 року, укладеного між кредитором та позичальником, та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстрований в реєстрі за № 966, предмет іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. За таких умов, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки.
Отже, Предметом іпотеки згідно з п. 1.2. Договору іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: Квартира під АДРЕСА_1 .
Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. 16.03.2006 року за реєстром № 962, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 16.03.2006 року реєстраційний номер № 1197334.
Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.05.2003 року № 898-ІУ, іпотека як різновид застави. Предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбачену Законом № 898-ІУ.
Згідно вимог ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону № 898-ІУ, в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 Закону № 898-ІУ.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом № 898-ІУ.
Відповідно до ч. 7 Закону № 898-ІУ за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до умов ст. 38 Закону № 898-ІУ ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Відповідно до Висновку про вартість майна об`єкта незалежної оцінки від 23.08.2018 року, проведену ТБ «Профі-Т», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №835/15, виданий ФДМУ від 29.10.2015 року ринкова вартість іпотечного майна складає 965 563 (дев`ятсот шістдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України, якщо сума реалізації предмету застави не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в установленій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено вичерпний перелік підстав припинення іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті встановлено, що іпотека припиняється у разі:
- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;
- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;
- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;
- визнання іпотечного договору недійсним;
- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.
За приписами статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до п.п. 4.4. цього договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі за рішенням суду.
Також за частиною першою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведено інформації про обтяження майна іпотекою.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Суддя: