Провадження № 2/761/2447/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Бражніченко І.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Києві в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анісімова Костянтина Сергійовича про визнання права власності на спадкове майно, визнання договору купівлі - продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації, -

в с т а н о в и в :

у липні 2020 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус КМНО) Глушко Л.В., приватний нотаріус КМНО Анісімов К.С. про визнання права власності на спадкове майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації, у якій він просив:1) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 (як продавцем) та ОСОБА_5 (як покупцем), зареєстрований за реєстровим номером №402 від 16.05.2018, що посвідчено приватним нотаріусом КМНО Анісімовим К.С.; 2) скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності від 26.06.2018, який вчинений приватним нотаріусом КМНО Полежаєвим О.Є., за яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 ; 3) визнати право власності на зазначену квартиру №4 за ОСОБА_3 як спадкоємцем за заповітом; 4) витребувати у ОСОБА_6 на корить ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , який за життя, 07.09.2015 склав заповіт і визначив позивача спадкоємцем всього його майна та майнових прав. Приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. 25.01.2016 заведено спадкову справу №1/2016 щодо майна померлого ОСОБА_9 . Однак, позивачу вже після смерті ОСОБА_9 стало відомо, що вказаний заповіт було скасовано без участі та волевиявлення померлого. У подальшому, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2018 у справі №761/27118/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи: ОСОБА_12 , приватний нотаріус КМНО Бабенко В.В., заява про скасування заповіту від 22.09.2015, підписана ОСОБА_13 від імені ОСОБА_9 , була визнана недійсною. Після набрання вказаним судовим рішенням законної сили, 04.02.2019 позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом. Того ж дня - 04.02.2019, нотаріусом винесено постанову, згідно з якою позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 у справі №761/7893/19 було задоволено позов ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_9 та визначено вказаний строк у 3 (три) місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі. На підставі вказаного судового рішення позивач 14.01.2020 подав приватному нотаріусу КМНО Глушко Л.В. заяву про прийняття спадщини, однак не зміг отримати свідоцтво про право власності у порядку спадкування на нерухоме майно, яке належало померлому: квартиру АДРЕСА_1 , через відчуження вказаної квартири особами, які не мали на те законних підстав. Згодом позивачу стало відомо, що 16.05.2018 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного особою на прізвище - ОСОБА_14 (продавець, Відповідач-1) та ОСОБА_5 (покупець, Відповідач-2), було проведено відчуження вказаної спадкової квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_9 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Анісімовим К.С., а в якості правовстановлюючого документу на квартиру зазначено свідоцтво про право власності на житло від 09.12.2000, яке виявилось підробленим, оскільки відділом приватизації Радянського району м.Києва не видавалось і у приватизаційній справі відсутній запис про видачу такого документу. Після того як ОСОБА_5 зареєстрував за собою право власності на спірну квартиру, то 26.06.2018 провів її відчуження ОСОБА_6 (Відповідач-3) за ціною, меншою за ціну її попередньої покупки. По факту незаконного продажу квартири відкрита кримінальні справа за заявою ОСОБА_7 . Також заяву подано ОСОБА_3 , у тому числі про визнання його потерпілим, про що Шевченківським УП ГУ м.Києва видані довідки. Позивач наголошує на тому, що ухвалами Шевченківського районного суду м.Києва від 11.07.2018 (справа 761/2483/18) та від 23.05.2017 (справа 761/14883/17) на квартиру було накладено арешт, а тому вчиняти будь-які дії стосовно квартири АДРЕСА_1 було заборонено і Відповідач-1 та Відповідач-2, укладаючи договір купівлі-продажу не могли цього не знати.

У той же час, як вказує позивач, йому стало відомо, що після смерті ОСОБА_9 з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса, окрім нього самого, звертались і інші спадкоємці, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 . При цьому, виявилось, що заповіт на ОСОБА_15 було скасовано, а позовна заява ОСОБА_11 , який вважав себе спадкоємцем, про встановлення факту проживання однією сімє`ю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 22.03.2018 у справі №761/32515/16-ц залишена без розгляду. Спадкоємиць ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірну квартиру та визнання недійсним договору купівлі-продажу (справа №761/23878/18), який на час звернення позивача до суду ще не розглянутий. Разом з тим, як вказує позивач, сама по собі обставина того, що на час звернення його до суду з цим позовом, окрім його заяви про прийняття спадщини є ще заяви про спадкування за законом від спадкоємців ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , не має суттєвого значення, оскільки є дійсним заповіт на спадкоємця ОСОБА_3 , тобто він є єдиним спадкоємцем.

З урахуванням всього наведеного вище, позивач вказує, що згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини, а тому він має право домагатися відновлення свого порушеного права на спадкове майно. Вважає, що у нього, за обставинами даної справи, наявні всі підстави просити суд: - визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований за №402 від 16.05.2018, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Анісімовим К.С., недійсним; - визнати за ним право власності на спірну квартиру як за єдиним спадкоємцем за заповітом; - витребувати спірну квартиру у ОСОБА_6 , оскільки між ним та вказаною особою відсутні договірні відносини, майно вибуло з володіння власника не з його волі, а іншим шляхом (за підробленими документами); - скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_6 , здійснений приватним нотаріусом КМНО Полежаєвим О.Є. 26.06.2018, оскільки договір купівлі-продажу є недійсним, квартира підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння, а наявність у державному реєстрі речових прав запису буде створювати спростовну презумпцію права власності такої особи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями дана справа передана судді Пономаренко Н.В., яка ухвалою від 24.07.2020 залишила позовну заяву без руху та надала позивачеві час для усунення недоліків.

31.07.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_6 укладати будь-які угоди щодо квартири, яка ухвалою суду від того ж дня - 31.07.2020, повернута заявнику.

Також 31.07.2020 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів шляхом витребування у приватного нотаріуса КМНО Анісімова К.С. засвідчених копій документів по договору купівлі-продажу від 16.05.2018 щодо спірної квартири №4 , а у приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. копій матеріалів спадкової справи №1/2016 після померлого ОСОБА_9

11.08.2020 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем до суду подано заяву щодо усунення недоліків позовної заяви з квитанцію про сплату судового збору, а також знову - заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 11.08.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.08.2020 заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

У підготовчому судовому засіданні 12.11.2020 судом розглянуто та задоволено клопотання позивача про витребування доказів в частині витребування у приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. копій матеріалів спадкової справи №1/2016 після померлого ОСОБА_9

09.02.2021 на адресу суду від приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. надійшла копія спадкової справи №1/2016 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 .

У підготовчому судовому засіданні 18.02.2021 судом задоволено клопотання позивача про витребування доказів в частині витребування у приватного нотаріуса КМНО Анісімова К.С. копій документів по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.05.2018.

02.04.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду.

03.11.2021 надійшло клопотання представника позивача - адвоката Янчик М.І., в якому ставиться питання про визнання причин пропуску на подання доказів поважними та поновлення вказаного строку і приєднання до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2018, копїї відповіді на адвокатський запит від 02.09.2021.

22.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_6 , підписаний адвокатом Жогіною О.О., в якому вказано, що відповідач з родиною проживає в Полтавській області, не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, своєчасно не отримував копію позову з додатками, що є підставою для поновлення строку на подання відзиву та доказів. Представник відповідача ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення позовних вимог та акцентувала увагу на тому, що позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 16.05.2018 укладено на підставі підроблених документів, оскільки свідоцтво на право власності на житло могло видаватись не лише органами приватизації органів місцевого самоврядування, а відповідне свідоцтво про право власності на житло, на підставі якого ОСОБА_4 набув право власності, недійсним або нечинним не визначалось. Крім того, з тексту рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2018 у справі №761/27118/17, ухвали цього ж суду від 23.05.2017 у справі №761/14883/17 вбачається, що за твердженнями спадкоємця ОСОБА_10 правовстановлюючі документи на квартиру викрадено. До нотаріуса позивач у даній справі (спадкоємиць ОСОБА_3 ) з оригіналами правовстановлюючих документів не звертався. Отже, він просить визнати за ним право власності на житло на підставі копій правовстановлюючих документів. Щодо строку подання ОСОБА_3 до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, то така заява мала бути подана з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 20.05.2016, однак позивачем її було подано аж 05.09.2016. У зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку на подання вказаної заяви, приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. того ж дня - 05.09.2016, винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_9 . З урахуванням вказаної постанови нотаріуса Курівський О.В. звертався до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою про визнання поважними причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та встановлення додаткового строку на подання такої заяви, проте рішенням вказаного суду від 21.02.2017 його позов було залишено без задоволення (справа №761/32624/16-ц). Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_3 зазначив, що заповіт було складено 17.09.2015 , помер ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, а потім йому стало відомо про наявність заяви про скасування заповіту без участі спадкодавця самим ОСОБА_12 у зв`язку з чим він оскаржив заяву до суду. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.08.2016, яке набрало законної сили 28.08.2016, визнано недійсною заяву про скасування заповіту. Після цього позивач звернувся до нотаріуса з заявою по прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через пропуск строку на подання заяви. Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання поважними причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, визначення додаткового строку та постановляючи рішення від 21.02.2017 суд надав оцінку всім обставинам, викладеним у позові, і дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Однак, у 2019 році ОСОБА_3 повторно звернувся до суду з позовною заявою до тих самих відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тобто вже після того, як відповідач-3 ( ОСОБА_6 ) набув права власності на нерухоме майно. рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019у справі №761/7893/19 позов ОСОБА_3 було вже задоволено, визначено додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, у спорі між тими ж сторонами і про той же предмет наявними є 2 (два) протилежні судові рішення. У той же час, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 у справі №761/7893/19 не визначає прав чи обов`язків відповідача ОСОБА_6 , оскільки його не було залучено до участі у справі. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, у відзиві вказано, що з 16.01.2020, тобто на час подачі ОСОБА_3 даного позову до суду, набрали чинності зміни до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якими відомості про речові права, обтяження речових прав внесені до Державного реєстру, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, то такі відомості внесені за заявою ОСОБА_16 від 29.05.2018, а не за заявою ОСОБА_7 , як про те зазначає позивач.

Також, звернуто увагу на те, що за змістом ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 11.07.2018 у справі 761/24831/18 слідчим Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві було направлено запит до приватного нотаріуса КМНО Анісімова К.В. на отримання копій документів, що стали підставою для укладення договору купівлі-продажу квартири, а з отриманої відповіді нотаріуса було встановлено, що ОСОБА_4 був власником квартири з 09.12.2000. Посилаючись на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції, а також враховуючи принцип правової визначеності, сформований Європейським судом з прав людини, відповідач ОСОБА_6 наголошує, що існувало як мінімум два рівні гарантій у справі перед тим як спірна квартира перейшла у його власність відповідно до договору купівлі-продажу від 26.06.2018: - існував обов`язок нотаріуса переконатися, що перехід права власності на квартиру стався відповідно до закону; - після відкриття кримінального провадження за фактом відчуження квартири АДРЕСА_1 , цілком розуміючи, що ця квартира може бути відчужена ще не один раз, слідчий з клопотанням про накладення арешту на квартиру звертається аж через 1,5 місяці; - на час розгляду даної цивільної справи кримінальне провадження №0006034 закрите постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві від 30.11.2019. Таким чином, як вказується у відзиві, держава Україна в особі органу НП України жодних належних та допустимих дій на встановлення та доведення обставин відчуження квартири, встановлення осіб, які ніби-то вчинили шахрайські дії, з метою притягнення їх до відповідальності не здійснила. У той же час відповідач ОСОБА_6 вказує, що в даному випадку є неприйнятною конструкція, за якою у випадку задоволення позову він, як добросовісний набувач, буде вимушений самостійно вирішувати питання про відновлення своїх прав, у той час як він не лише витратив кошти на придбання квартири та на проведення у ній ремонтних робіт, а й змушений буде нести індивідуальний та надмірний тягар, у той час як держава не забезпечила в рамках спеціальних законних процедур механізмів запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном.

З огляду на все наведене вище, у відзиві на позов адвокат Жогіна О.О. в інтересах відповідача ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні позову.

01.02.2022 надійшла заява адвоката Жогіної О.О. про визнання поважними причин неподання доказів - фотографій стану квартири АДРЕСА_1 та приєднання їх до матеріалів справи на CD.

02.02.2022 протокольною ухвалою суду поновлено строк на подання відзиву відповідачу ОСОБА_6 та долучено до матеріалів справи, продовжено стороні позивача строк на надання відповіді на відзив.

18.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив позивача ОСОБА_3 , підписана його представником - адвокатом Янчик М.І., в якій вказано на наведені стороною відповідача ОСОБА_6 у відзиві на позов обставини, з якими не погоджується сторона позивача. Зокрема, зазначено, що оскільки сам відповідач ОСОБА_6 не заперечує того, що станом на час розгляду справи він є останнім набувачем спірної квартири №4 , то заявлені до нього вимоги є правомірними. Ухвала суду про накладення арешту на квартиру від 23.05.2017 у справі №761/14883/17 на час укладення договору купівлі-продажу від 16.05.2018, за яким ОСОБА_14 провів відчуження, була чинною, а тому відчуження вказаної квартири не могло бути здійснено. Наявність у суді справи №761/23878/18 за позовом ОСОБА_7 про визнання за ним права власності на спадкове майно свідчить про те, що він не визнає право власності на спірну квартиру за позивачем, а щодо наявності двох судових рішень за його позовами про визнання поважними причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та визначення додаткового строку, то дане питання не є предметом спору у даній справі. Щодо не оскарження факту правомірного набуття права власності на житло ОСОБА_4 , позивач наголошує, що у даній справі суд має можливість встановити факт правомірності/неправомірності набуття права на житло вказаною особою на підставі документів, що містяться у справі і оригінали яких будуть надані для огляду суду. Крім того, позивач просив суд долучити до матеріалів справи оригінал інформації про право власності на майно від 07.02.2022, виданої КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Київське МБТІ»), згідно з якою квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.06.2001. Інформація згідно з даними реєстрових книг КП «Київське МБТІ» про реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: спірної квартири №4 , на праві власності за ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виключає реєстрацію права власності на це ж майно за іншими особами, а доказів протилежного відповідачами не надано. Щодо посилань відповідача ОСОБА_6 на те, що за повідомленнями інших спадкоємців, правовстановлюючі документи на квартиру були викрадені, то позивач наголошує, що оригінали цих документів знаходяться у нього, а він не зобов`язаний повідомляти про дану обставину інших спадкоємців. Також звернуто увагу на те, що відповідач ОСОБА_6 за інформацією, яка є на порталі «Судова влада України» є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України (справа 554/3978/20), а про закриття Шевченківським УП ГУ НП в м.Києві кримінального провадження щодо шахрайського заволодіння квартирою №4 позивачу невідомо. Відповідач ОСОБА_6 придбав квартиру у ОСОБА_5 26.06.2018 за ціною (1 300 000, 00 грн.), яка у два рази менша вартості, за яку 16.05.2018 останній придбав її у ОСОБА_14 (2 717 515,00 грн.). Наголосив, що ОСОБА_6 не може вважатися добросовісним набувачем, оскільки квартира вибула з володіння власника не з його волі, а іншим шляхом. З урахуванням всього наведеного вище просив суд прийняти відповідь позивача на відзив відповідача та задовольнити позов, визнати поважними причини пропуску на подання додаткових доказів, приєднати до справи додаткові докази: - інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.11.2021, копію витягу з сайту «Судова влада України, копію ухвали по справі №554/3978/20 від 27.05.2020 Полтавського апеляційного суду, оригінал інформації про право власності на майно від 07.02.2022, виданої КП «Київське МБТІ», копію ухвали Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/14883/17 від 18.06.2018.

21.02.2022 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідача ОСОБА_6 , підписані його представником - адвокатом Жогіною О.О. Так, у вказаному документі сторона відповідача-3 викладає свої заперечення щодо обставин, викладених стороною позивача у відповіді на відзив. Акцентує увагу, зокрема на тому, що: - право власності на спірну квартиру відповідачем ОСОБА_6 набуто було вже після того, як Шевченківський районний суд м.Києва у лютому 2017 відмовив позивачу ОСОБА_3 у встановленні додаткового строку на прийняття спадщини, тобто на час набуття квартири вказаним відповідачем, позивач вже втратив право на спадщину; - кошти на придбання спірної квартири у відповідача були наявні, оскільки до цього він продав квартиру в Полтаві та автомобіль; - придбання спірної квартири відповідачем здійснено за суму, яка не враховувала капітального ремонту і складала її дійсну ринкову вартість, оскільки квартира перебувала у жахливому стані; - на час укладення договору купівлі-продажу квартири, за яким спірну квартиру придбав відповідач, записи про арешт квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні; - свідоцтво про право власності на квартиру від 09.12.2000 у даній справі взагалі не оспорюється і не оспорювалось; - розпорядження спадкодавця у заповіті щодо сплати ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_12 компенсації вартості однієї кімнати в м.Києві, фактично мало було бути виконано на час відкриття спадщини. Отже, на час укладення спірних договорів купівлі-продажу квартири, у позивача не виникло прав щодо спірного майна, які порушені відповідачами та підлягають захисту і відновленню у судовому порядку, а виникнення будь-яких обставин, за яких позивач претендує на спірне майно, вже після укладення договорів купівлі-продажу, не наділяє його правами власника на витребування майна від добросовісного набувача. З урахуванням наведеного, представник відповідача ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні позову, а також визнати поважними причини пропуску строку на подання до суду доказів, доданих до заперечень і поновити строк на їх подання. Просила долучити до матеріалів справи: - заяву про виклик свідка, - копію договору купівлі-продажу від 05.04.2018, за яким ОСОБА_6 продав квартиру в м.Полтава, - копію довідки головного сервісного центру МВС в Полтавській області від 08.02.2022 щодо продажу 27.06.2018 ОСОБА_6 автомобіля, - письмових копій електронних доказів - роздруківок фотокарток із зображенням стану квартири до та після ремонту

16.06.2022 представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Янчик М.І., до суду подано пояснення до відповіді на відзив. Звернуто увагу на те, що позивач виконав умову заповіту щодо сплати компенсації ОСОБА_12 після визнання заяви про скасування заповіту недійсною і після визначення йому за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просила долучити до справи копію договору від 06.02.2020, за яким позивач сплатив ОСОБА_12 грошову суму.

16.06.2022 протокольною ухвалою суду вирішено питання про прийняття відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та долучення її до матеріалів справи, долучено до матеріалів справи копію договору, залишено без розгляду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів-фотоматеріалів.

Також судом вирішено клопотання представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Жогіної О.О. щодо зупинення розгляду даної цивільної справи до закінчення розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 у справі №761/7893/19, яким позивачу було визначено додатковий строк для подання заяви при прийняття спадщини. Ухвалою суду від 16.06.2022 у задоволенні цього клопотання відмовлено.

Протокольною ухвалою суду було відмовлено і у задоволенні клопотання представника відповідача про виклик та допит свідків, проте судом за клопотанням представника позивача у судовому засіданні оголошено перерву.

26.08.2022 від представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Жогіної О.О., до суду надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копії постанови Київського апеляційного суду від 04.08.2022 у справі №761/7893/19, згідно з якою апеляційна скарга ОСОБА_6 - задоволена, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 - скасовано.

21.09.2022 у судовому засіданні представник позивача - адвокат Янчик М.І. просила відкласти розгляд даної справи до розгляду вказаної вище цивільної справи щодо додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у суді касаційної інстанції, проте протокольною ухвалою суду у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Щодо позовних вимог, то адвокат Янчик М.І. у судовому засіданні просила їх задовольнити у повному обсязі, а представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Жогіна О.О. - відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Третя особа - приватний нотаріус КМНО Глушко Л.В. просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Інші учасники справи, будучи повідомленими про день та час судового засідання до суду не з`явились, причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 77 років у місті Києві помер ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що відділом реєстрації смерті у м.Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві 21.11.2015 складено актовий запис про смерть №17456, що підтверджується, як копією Свідоцтва про смерть від 05.02.2020, долученою позивачем до позову, так і копією матеріалів спадкової справи №1/2016 щодо майна померлого ОСОБА_9 . З копії актового запису про смерть, отриманої 09.02.2016 на запит приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. з відділу реєстрації смерті у м.Києві, вбачається, що ОСОБА_9 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , помер від хронічної ішемічної хвороби серця: постінфарктний міокардіосклероз, лікарське свідоцтво про смерть №237 від ІНФОРМАЦІЯ_2, видане Київською міською клінічною лікарнею №18, заявник - ОСОБА_19 .

З копії матеріалів спадкової справи №1/2016 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , заведеної 25.01.2016 та закінченої 15.05.2020, приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В., яка міститься в томі 1 цивільної справи, вбачається, що після смерті ОСОБА_9 з заявами про прийняття спадщини звернулись декілька осіб: ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 (а.с.148-252 т.1).

Так, 21.01.2016 через приватного нотаріуса Херсонського МНО Маршалову Л.В. заяву було подано громадянином ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ., який вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживав за адресою: АДРЕСА_3 , а він приймає все спадкове майно, залишене йому спадкодавцем за заповітом, реквізити якого йому невідомі. Вказана заява була переслана приватному нотаріусу КМНО Глушко Л.В. і надійшла до останньої 25.01.2016, про що міститься відповідний штамп на заяві. Далі у матеріалах спадкової справи наявна заява ОСОБА_15 від 07.06.2016, в якій вказано, що цією заявою він підтверджує те, що приватний нотаріус Глушко Л.В. поінформувала його про скасування заповіту, посвідченого на його ім`я 04.02.2011.

Так, з інформаційної довідки зі спадкового реєстру про наявність записів про заповіти/спадкові договори по заповідачу «Гр_мст Ол_г Гр_гор_в_ч» українською та російською мовами, вбачається, що наявні наступні записи: - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіт 50690721 від 04.02.2011, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В., скасований за заявою 54476510 від 15.05.2013, посвідченою цим же нотаріусом; - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіт 57949854 від 17.09.2015, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В., скасований за заявою 57967004 від 22.09.2015, посвідченою цим же нотаріусом.

18.02.2016 через приватного нотаріуса Київського МНО Ліфінову І.О. було подано заяву громадянином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , який до смерті мешкав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а він приймає спадщину. Вказана заява була переслана приватному нотаріусу КМНО Глушко Л.В. і надійшла до останньої 29.02.2016, про що міститься відповідний штамп на заяві.

02.03.2016 через приватного нотаріуса Київського МНО Топілко О.О. заяву було подано громадянином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , останнє місце реєстрації якого було за адресою: АДРЕСА_3 , а він приймає спадщину. Вказана заява була переслана приватному нотаріусу КМНО Глушко Л.В. і надійшла до останньої 04.03.2016, про що міститься відповідний штамп на заяві.

Крім того, у матеріалах спадкової справи, серед іншого, міститься ухвала Шевченківського районного суду м.Києва від 22.03.2018 у справі №761/32515/16-ц за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , третя особа - приватний нотаріус КМНО Глушко Л.В., про встановлення факту проживання однією сімє`ю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на майно, згідно з якою позовну заяву залишено без розгляду.

29.03.2016 до приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. надійшла заява громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дядько ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а він приймає всю спадщину.

Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз від 05.05.2016 за №056/426-а/2, сформованим на запит приватного нотаріуса Глушко Л.В., українські прізвища ГРИМСТ (витяг Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, запис ОСОБА_9 ) і ГРІМСТ (паспорт, запис ОСОБА_21 , витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі, запис ОСОБА_17 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, запис ОСОБА_22 , ОСОБА_18 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. При цьому у висновку також зазначено, що автентичність документів встановлюється за місцем подання експертного висновку.

Матеріалами спадкової справи підтверджується, що у подальшому, зокрема: 11.04.2018 - ОСОБА_10 , а 01.02.2019 - ОСОБА_7 через свого представник ОСОБА_16 , звертались до приватного нотаріуса Глушко Л.В. з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на майно після смерті їх дядька ОСОБА_9 , як таким, що прийняли спадщину після померлого. Зокрема, листом від 13.04.2018 нотаріус повідомила ОСОБА_10 про те, що нею зупинено видачу свідоцтва про право на спадщину до вирішення судом справ, у тому числі і справи, зареєстрованої Шевченківським районним судом м.Києва 25.04.2017 за позовом вказаного спадкоємця про визнання права власності у порядку спадкування. Щодо заяви ОСОБА_16 , яка діяла від імені ОСОБА_7 на підставі нотаріальної довіреності, та у заяві до нотаріуса просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом саме на квартиру АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом Глушко Л.В. 01.02.2019 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру №4 . Підставою для відмови стало те, що спадкоємцем не надано документ, який підтверджує право власності померлого ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 , а також вказано, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованою нотаріусом 01.02.2019, право власності на вказану квартиру зареєстровано за іншою особою.

05.09.2016 до приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. надійшла заява громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а він приймає всю спадщину, у тому числі квартиру №4 , де проживав спадкодавець, грошові вклади з усіма нарахуваннями, відкриті на ім`я померлого в установах ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі заповіту на його ім`я, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В. 17.09.2015. Просив видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно.

Факт складання заповіту на ім`я ОСОБА_3 підтверджується копією дублікату заповіту від 06.02.2020, виданого приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В., та копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, згідно з якими заповіт ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в тому числі було зареєстровано у спадковому реєстрі 17.09.2015, які міститься у спадковій справі №1/2016 щодо майна померлого ОСОБА_9 .

Так, із копій вказаних документів вбачається, що 17.09.2015, ОСОБА_9 було складено заповіт, за яким він на випадок своєї смерті залишив розпорядження про те, що усе своє майно та майнові права, що будуть належати йому на день смерті, незалежно від їх складу та місця знаходження (розташування) в Україні, і взагалі все те, що буде за законом належати йому на території України на день його смерті та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків (серед іншого - квартиру під номером АДРЕСА_1 ), заповідав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за умови компенсації ним вартості однієї кімнати в комунальній квартирі чи гуртожитку в м.Києві площею не менше 18 кв.м. на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Оскільки стан здоров`я заповідача, який призвів до втрати зору, позбавляв спадкодавця можливості прочитати заповіт та власноручно його підписати, то на його особисте прохання цей документ складено та нотаріально посвідчено у присутності свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а підписання заповіту за його проханням здійснено ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Заповіт складено та записано нотаріусом зі слів заповідача з використанням при цьому загальноприйнятих технічних засобів і прочитаний йому уголос до проставлення підпису на документі свідками та підписання заповіту за дорученням заповідача. Заповіт складено та посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В. за адресою фактичного проживання заповідача ОСОБА_9 , особу якого, як і інших осіб, встановлено, дієздатність перевірено, одночасно засвідчено справжність підпису ОСОБА_25 . Заповіт зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій вказаного приватного нотаріуса за №2508 від 17.09.2015р., бланк НАР 238760.

Матеріалами спадкової справи (з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру) підтверджується, що заповіт 57949854 від 17.09.2015, від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В., номер в реєстрі нотаріальних дій 2508, бланк НАР 238760, скасований за заявою 57967004 від 22.09.2015, посвідченою цим же нотаріусом, номер в реєстрі нотаріальних дій 2549, бланк НАР 238771.

Проте, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15.08.2016 у справі №761/110244/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_12 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Бабенко В.В., про визнання заяви про скасування заповіту недійсною - позов задоволено, визнано заяву про скасування заповіту, підписану ОСОБА_12 за дорученням ОСОБА_9 22.09.2015, зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій за №2549 - недійсною У подальшому вказане судове рішення було скасовано ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28.03.2017, однак на вересень 2016 року воно було чинне та долучене ОСОБА_3 до поданої нотаріусу заяви.

05.09.2016, розглянувши заяву ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину та долучені до неї документи, про які було вказано вище, приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 - відмовлено. Підставою для відмови зазначено те, що вказаний спадкоємиць не звертався у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не надав докази на підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_9 на час відкриття спадщини, а тому він вважається таким, що не прийняв спадщину і видати йому свідоцтво про право на спадщину неможливо.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.02.2017 у справі №761/32624/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа: Міністерство юстиції України, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з заповітом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - позов залишено без задоволення. Рішення набрало законної сили 21.03.2017.

Крім цього, 28.03.2017 ухвалою Апеляційного суду м.Києва за апеляційною скаргою ОСОБА_10 було скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.08.2016 у справі №761/110244/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_12 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Бабенко В.В., про визнання заяви про скасування заповіту недійсною, а у задоволенні позову відмовлено, оскільки розгляд справи проведено без участі усіх спадкоємців (вказана обставин підтверджується текстами наявних у матеріалах спадкової справи рішень Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2018 у справі №761/27118/17 та від 21.11.2019 у справі №761/7893/19).

Проте, 21.11.2018 Шевченківським районним судом м.Києва у справі №761/27118/17 майже за аналогічним позовом ОСОБА_3 поданим у серпні 2017 року вже до інших відповідачів, а саме до: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи: ОСОБА_12 , приватний нотаріус КМНО Бабенко В.В., про визнання заяви про скасування заповіту недійсною було винесено рішення, згідно з яким позов задоволено частково, визнано заяву від імені ОСОБА_9 від 22.09.2015 про скасування заповіту, підписану ОСОБА_12 , посвідчену приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В., зареєстровану в реєстрі за №2549 - недійсною. Рішення набрало законної сили 04.01.2019.

04.02.2019 ОСОБА_3 повторно звернувся до приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. з заявою, у якій вказав, що цією заявою він прийняв усю спадщину після смерті ОСОБА_9 , що залишена йому згідно із заповітом від 17.09.2015, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В., та просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на грошові вклади в ПАТ «Державний Ощадний Банк», ПАТ «ПриватБанк» та квартиру АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю.

Того ж дня - 04.02.2019, приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 . Підставою для відмови знову вказано те, що оскільки ОСОБА_3 не звертався у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не надав докази на підтвердження постійного проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_9 на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що не прийняв спадщину і видати йому свідоцтво про право на спадщину неможливо.

У лютому 2019 року ОСОБА_3 також звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За вказаним позовом Шевченківським районним судом м.Києва 21.11.2019 у справі №761/7893/19 ухвалено рішення, згідно з яким позов ОСОБА_3 - задоволено, йому визначено додатковий строк у 3(три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 . Дане судове рішення було чинним аж до його скасування постановою Київського апеляційного суду від 04.08.2022 за апеляційною скаргою особи, яка не брала учсті у справі - ОСОБА_6 .

14.01.2020 ОСОБА_3 знову звернувся до приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. з заявою, у якій вказав, що він приймає усю спадщину після смерті ОСОБА_9 , що залишена йому згідно із заповітом від 17.09.2015, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В.

При цьому, копіями матеріалів спадкової справи також підтверджується, що після надходження вказаної заяви, приватним нотаріусом КМНО Бабенко В.В. на запит приватного нотаріуса Глушко Л.В., надано дублікат заповіту від імені ОСОБА_9 , посвідченого 17.09.2015, виданий 06.02.2020, зареєстрований в реєстрі нотаріуса за №322, та внесений до Спадкового реєстру за номером 65471066 (дублікат заповіту).

У той же час ОСОБА_3 надано договір від 06.02.2020, укладений між ним та ОСОБА_12 на виконання розпорядження, зазначеного у заповіті ОСОБА_9 від 17.09.2015. За вказаним договором, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Васютенко А.М. та зареєстрованим в реєстрі за №28, сторони, ознайомившись зі змістом вказаного заповіту, добровільно без будь-якого примусу визначили розмір компенсації згідно умов заповіту у сумі 198 367грн.20коп, що складає 8 000 (вісім тисяч) доларів США на момент підписання цього договору, де один долар США становить 24,7959грн., які ОСОБА_3 сплатив, а ОСОБА_12 одержав у повному обсязі до підписання цього договору.

15.05.2020 ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. з заявою, у якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані ним грошові вклади в ПАТ «Державний Ощадний Банк», ПАТ «ПриватБанк», які належали спадкодавцю ОСОБА_9 .

Того ж дня - 15.05.2020 приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким посвідчено, що спадкоємцем, зазначеного у заповіті ОСОБА_9 , 1937р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , а спадщина, на яку видано свідоцтво складається з грошових вкладів у банках: ПАТ «Державний Ощадний Банк», ПАТ «ПриватБанк». Свідоцтво зареєстровано у реєстрі нотаріуса за №367, а також внесено до Спадкового реєстру за №65830664.

Інших документів копії матеріалів спадкової справи, які надійшли до суду, не містять.

З огляду на вищенаведене, суд окремо звертає увагу на ту обставину, що у матеріалах спадкової справи відсутні докази звернення позивача ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом саме на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , як і відсутній документ (відповідна постанова нотаріуса про відмову у вчинененні нотаріальної дії в цій частині) про те, що позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва з тих чи інших причин.

У той же час, щодо вказаної квартири матеріали спадкової справи містять Інформаційну довідку КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - Київське МБТІ) від 28.04.2016, надану на запит нотаріуса Глушко Л.В., з якої вбачається, що згідно з даними БТІ квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована у реєстровій книзі №880-260 за реєстровим №70 з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (в рівних частинах) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлофонду Радянського району м.Києва 12.06.2001, наказ №25903, дата проведення реєстрації свідоцтва 21.06.2001.

Для вчинення нотаріальної дії, якою, як вбачається зі спадкової справи, було вирішення питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 спадкоємцю ОСОБА_7 за заявою його представника ОСОБА_16 , приватним нотаріусом КМНО Глушко Л.В. по вказаній квартирі отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Інформаційна довідка №154763848 від 01.02.2019). Вказаною роздруківкою Інформації підтверджується, що, за параметрами запиту по вказаній квартирі №4 міститься актуальна інформація про право власності, яке 26.06.2018 зареєстроване приватним нотаріусом КМНО Полежаєвим О.Є. за громадянином ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2018, посвідченого цим же нотаріусом.

У відомостях про державну реєстрацію обтяжень за вказаним об`єктом нерухомого майна наявний запис від 20.07.2018, тобто після договору, вчинений державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 11.07.2018 у справі №761/24831/18, провадження №1-кс/761/16810/2018, вид обтяження - арешт нерухомого майна, а особа, в інтересах, якої встановлено обтяження, - Шевченківське УП ГУ НП в м.Києві.

Наявність інших записів у відповідних реєстрах, виходячи з інформаційної довідки станом на 01.02.2019, не містилось.

З інших документів, поданих до суду сторонами у цивільній справі, щодо спірної квартири вбачається наступне. Інформаційна довідка по вказаному об`єкту нерухомого майна станом на 22.05.2018 містить актуальну інформацію про право власності на квартиру, яке було зареєстровано приватним нотаріусом КМНО Анісімовим К.С. за громадянином ОСОБА_5 16.05.2018 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.05.2018, відомості про державну реєстрацію обтяжень у вказаній довідці відсутні (а.с.44-45 т.1). Інформаційна довідка по об`єкту нерухомого майна станом на 06.11.2021 містить актуальну інформацію про право власності за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2018 та записи про наявність обтяжень за 20.07.2018 і за 20.05.2020 (а.с.154 т.2).

Текстом договору купівлі-продажу від 26.06.2018, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Полежаєвим О.Є., зареєстрованим в реєстрі за №189, підтверджується і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_6 (покупець) придбав у ОСОБА_5 (продавець) квартиру АДРЕСА_1 за ціною 1 300 000,00 (один мільйон триста тисяч) грн., оціночна вартість квартири 2 358 600,00 (два мільйони триста п`ятдесят вісім тисяч шістсот)грн. При цьому вказано, що квартира належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Анісімовим К.С. від 16.05.2018, зареєстрованого в реєстрі за №402 (а.с.101-102 т.2, а.с.53-55 т.3).

Текстом договору купівлі-продажу квартири від 16.05.2018, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Анісімовим К.С., зареєстрованим в реєстрі за №402, підтверджується і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_5 (покупець) придбав у ОСОБА_4 (продавець). квартиру АДРЕСА_1 за ціною 2 717 515,00 (два мільйони сімсот сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн. При цьому вказано, що квартира належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виробничим житловим ремонтним експлуатаційним управлінням Господарського Управління КМУ від 09.12.2000, згідно з розпорядженням від 14.12.2000 за №293/17, право власності зареєстровано в КП «Київське МБТІ» 10.01.2001 у реєстрову книгу №7241, що підтверджується довідкою МБТІ від 04.05.2018 за №КВ-2018 №422309 (а.с. 46-49 т.1). Копії відповідного Свідоцтва та Інформаційної довідки Київського МБТІ також долучені позивачем до позову та містяться у матеріалах цивільної справи (а.с. 50,51 т.1).

На запит адвоката позивача, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України 02.09.2021р. надало відповідь за №40000/6-21, в якій повідомило, що станом на 16.05.2018 ОСОБА_26 здійснював приватну нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу. Відповідно до наказу ГТУЮ у м.Києві від 22.11.2018 №733/6 нотаріальну діяльність приватного нотаріуса КМНО Анісімова К.С. припинено з 26.11.2018 уу зв`язку з поданою письмовою заявою про припинення нотаріальної діяльності від 01.11.2018, а документи нотаріальної діяльності та архів приватного нотаріуса передано до Київського державного нотаріального архіву (а.с.56 т.3).

КП «Київське МБТІ» листом від 07.02.2022 за №062/14-1699 (И-2022) у відповідь на адвокатський запит повідомило, що за даними реєстрових книг КП КМР «Київське МБТІ» об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлофонду Радянського району м.Києва 12.06.2001, № НОМЕР_1 .

Також, у листі зазначено, що Київське МБТІ не видавало та не виготовляло інформаційну довідку КВ-2018 №422309 від 04.05.20018 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.167 т.2).

Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 12.06.2001, виданого органом приватизації державного житлового фонду Радянського району м.Києва на підставі розпорядження від 12.06.2001 за №25903, вбачається, що кв. АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в рівних частинах, реєстрацію якого підтвердило за даними їх обліку Київське МБТІ, також долучена позивачем до позову (а.с.54, 55 т.1).

Матеріалами спадкової справи щодо майна покійного ОСОБА_9 підтверджується, що ОСОБА_27 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 з 23.04.1981 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 , а ОСОБА_9 за цією ж адресою з 23.04.2001 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.165 зворот т.1). Копія Свідоцтва про смерть ОСОБА_27 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 у віці 75 років, виданого відділом реєстрації смерті у м.Києві ІНФОРМАЦІЯ_13 , як і архівна довідка про народження та батьків ОСОБА_18 з Державного архіву м.Києва від 26.02.2016 також міститься у спадковій справі (а.с. 166 зворот, 168 т.1).

Разом з тим, з копій матеріалів спадкової справи щодо майна покійного ОСОБА_9 не вбачається, що частина квартири, яка належала іншому співвласнику ОСОБА_28 була успадкована та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9 ним та на час його життя. Дані про наявність чи відсутність спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_28 » у спадковій справі ОСОБА_9 відсутні, як і не наданні сторонами до суду, що виключає можливість встановлення судом того факту, чи прийняв ОСОБА_9 , як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, після померлої ОСОБА_29 спадкове майно у вигляді права власності на належну їй частину квартири, чи ні.

Крім того, на час розгляду судом даної цивільної справи, а саме: 04.08.2022, Київським апеляційним судом у справі №761/7893/19, провадження №22-ц/824/3873/2022, було винесено постанову, згідно з якою апеляційну скаргу ОСОБА_6 , як особи, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, - задоволено; рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 - скасовано; провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , приватного нотаріуса КМНО Глушко Л.В. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - закрито. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття. Апеляційний суд фактично дійшов висновку, що при наявності такого, що набрало законної сили, рішення Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/32624/16-ц, яким ОСОБА_3 було відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, Шевченківський районний суд м.Києва при розгляді справи №761/7893/19 за його позовом мав не виносити рішення по суті вимог (рішенням від 21.11.2019 ОСОБА_3 було визначено додатковий строк), а мав закрити провадження у справі, оскільки наявним є рішення суду між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_3 наголошував на тому, що він є спадкоємцем за заповітом майна, належного померлому ОСОБА_9 , і відповідно до положень ЦК України спадщина належить спадкоємцю за заповітом з дня відкриття спадщини, а тому він має право на судовий захист права власності, яке фактично виникло в нього на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю. Отже він має право на захист його права власності на вказану квартиру, що була реалізована сторонніми особами за підробленими документми.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що фактично позивач пропустив строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_9 і подання ним заяви про прийняття спадщини у січні 2020 році стало можливим лише на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 у справі №761/7893/19, яким йому було визначено додатковий строк для подання відповідної заяви, у подальшому це рішення було скасовано судом апеляційної інстанції.

З урахуванням всього наведеного вище, у тому числі постанови Київського апеляційного суду від 04.08.2022 у справі №761/7893/19, провадження №22-ц/824/3873/2022, суд приходить до висновку, що на даний час ОСОБА_3 не є особою, будь-які права якої щодо квартири АДРЕСА_1 порушені та підлягали б судовому захисту.

У той же час не лише вказана обставина свідчить про відсутність порушеного права ОСОБА_3 , яке б підлягало захисту, а й те, що він після визначення йому рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 у справі №761/7893/19 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (з весь час поки рішення було чинним), так і не звертався до приватного нотаріуса Глушко Л.В. саме з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру, тоді як з відповідними заявами по рухомому майну звертався 15.05.2020 і отримав відповідне свідоцтво на грошові вклади від 15.05.2020. Наявність постанови нотаріуса від 04.02.2019р. про відмову ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 не є належним доказом порушення його права щодо квартири, оскільки ця постанова була винесена з підстав того, що він пропустив строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою ще за його попередньою завою до нотаріуса, а не після поновлення строку і його чергового звернення з заявою про прийняття спадщини від 14.01.2020.

Щодо посилань позивача на наявність кримінального провадження №0006034 за ч.4 ст.190 КК України за фактом незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , то як вбачається з наявних у матеріалах цивільної справи документів, відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 30.05.2018 слідчим ВП №4 Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві фактично на підставі заяви ОСОБА_16 , яка як вбачається з документів спадкової справи була представником ОСОБА_7 (а.с.64 т.1). Листом від 04.03.2020 Шевченківське УП ГУ НП у м.Києві повідомило ОСОБА_16 про те, що відомості за її заявою про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР, а потерпілими у цьому провадженні є: ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , а на об`єкт злочину - квартиру №4 накладено арешт (а.с.65 т.1). Однак, постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві від 30.11.20019 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006034 від 30.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. У цьому провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру (а.с. 115-116 т.2).

Отже, внесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_3 визнано потерпілим, та яке у подальшому було закрито постановою слідчого, саме по собі також не свідчить про наявність порушено права власності чи іншого права позивача на спірну квартиру.

Щодо посилань на те, що відповідач ОСОБА_6 є учасником в інших судових справах та в інших судах, то суд дослідивши надані сторонами документи, приходить до висновку, що вони не мають відношення до даної справи, оскільки не стосуються не предмету ні підстав позову, що розглядається.

За таких обставин, сама по собі наявність договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та реєстрація права власності на неї на час розгляду справи за ОСОБА_6 не порушує будь-який прав позивача ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог:1) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 (як продавцем) та ОСОБА_5 (як покупцем), зареєстрований за реєстровим номером №402 від 16.05.2018, що посвідчено приватним нотаріусом КМНО Анісімовим К.С.; 2) скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності від 26.06.2018, який вчинений приватним нотаріусом КМНО Полежаєвим О.Є., за яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 ; 3) визнати право власності на зазначену квартиру №4 за ОСОБА_3 як спадкоємцем за заповітом, - у зв`язку із їх безпідставністю, адже право позивача за вказаних обставин не порушене.

Крім того щодо позовних вимог витребувати у ОСОБА_6 на корить ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 суд також вважає позивача особою у якого відсутні підстави для витребування спірного майна на свою користь, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 387 ЦК України лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною першою статті 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У пунктах 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зазначено, що задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту прав власника.

Пред`являючи позов, ОСОБА_3 виходив з того, що укладенням оспорюваних правочинів порушуються його право та інтерес щодо квартири АДРЕСА_1 як спадкоємця, що прийняв спадщину і якому вона належить з часу відкриття спадщини, разом з тим під час розгляду справи встановлено, що позивач не набув вказаного права, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 04.08.2022 рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2019 у справі №761/7893/19 скасовано, а провадження у цивільній справі закрито, позивач пропустив строк для прийняття спадщини, і тому у нього законний інтерес щодо квартири, який би підлягав захисту судом, відсутній. Отже він не є особою, яка наділена правом витребування майна у порядку статті 388 ЦК України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, інші доводи сторін, викладені в їх заявах по суті та відповідних поясненнях, не впливають на вищевказані висновки суду.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у відповідності до положень ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволені позову позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40, 42, 43, 49-2, 233, 234, 235, 237 КЗпПУ, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 277, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складений 14.11.2022.

Суддя: