РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022

м. Одеса

Справа № 478/724/21

Провадження № 2/522/260/22

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

розглянув у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2

про захист прав споживача та стягнення коштів за нікчемну експертизу, яка не відповідає вимогам закону.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

07.06.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Позивач просить суд:

- стягнути з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України кошти за складення його працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків нікчемного висновку експерта ОСОБА_2 від 29.07.2016 за № 1146-1149 у сумі 4 300,80 грн.,

- стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн., з урахуванням індексу інфляції на день повернення та 3% річних за незаконне користування коштами.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.06.2021 справу передано за підсудністю Приморському районному суду м. Одеси.

06.07.2021 відкрито провадження у справі.

03.08.2021 відповідач подав відзив на позов.

Третя особа ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим трудові правовідносини з ним було припинено. Правонаступництво третьої особи у спірних правовідносинах не допускається. Третя особа без самостійних вимог не є стороною спору, тому провадження відносно такої особи не підлягає закриттю.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, шляхом направлення СМС-повідомлення, отримане 12.05.2022 о 05.17 год.

18.05.2022 представник позивача подав заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 19.05.2022 клопотання задоволено, проте на відеоконференц зв`язок представник позивача не вийшов.

Відповідач просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позов обґрунтовано тим, що Казанківським районним судом Миколаївської області розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ майна. В справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, яка проводилась експертом Миколаївського відділення ОНДІСЕ Цушко В.С. За проведення експертизи ОСОБА_1 сплатила 4 300,80 грн. Рішенням апеляційної інстанції від 06.12.2017 ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову. Вважає, що це свідчить проте, що висновок експерта є нікчемним, не відповідає вимогам закону. Оскільки експерт Цушко В.С. є працівником Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, саме ОНДІСЕ повинен повернути кошти за неналежним чином проведену експертизу та витрати на правову допомогу.

Відповідач проти позову заперечив. Експертиза була виконана експертом Миколаївського відділення ОНДІСЕ, який має належну кваліфікацію. Експертний висновок було складено, а кошти за замовлення експертизи сплачено. Висновок судової експертизи є доказом у судовій справі та не має заздалегідь встановленої сили, оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. Проте суд не має повноважень для визнання експертного висновку, який є доказом у судовій справі, визнавати таким, що суперечить закону чи є нікчемним. У разі незгоди з рішення суду апеляційної інстанції, яким фактично ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову, вона могла його оскаржити в касаційному порядку, але не оскаржила. В свою чергу експерт за допущені порушення може бути притягнутий до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Крім того, висновок експертом складено у 2016 році, а позов подано у 2021 році. Отже, строк позовної давності минув.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Казанківським районним судом Миколаївської області розглядалась справа № 478/1275/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Казанківської районної державної адміністрації про реальний поділ майна.

У справі складено висновок №1146-1149 від 29.07.2016 судової будівельно-технічної експертизи - експертом Миколаївського відділення ОНДІСЕ Цушко В.С.

19.05.2015 ОСОБА_1 оплатила вартість судової експертизи в розмірі 4 300, 80 грн.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.10.2016 на підставі одного з варіантів висновку № 1146-1149 судової будівельно-технічної експертизи задоволено позов ОСОБА_1 . Проведено розподіл житлового будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 06.12.2017 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 . Зокрема, в рішенні суду зазначено, що «з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає недоведеним відповідно до положень ст. ст. 58, 59 ЦПК України, обґрунтованості належними та допустимими доказами, позовних вимог щодо можливості реального поділу спірного житлового будинку за варіантом запропонованим експертом. При цьому, колегія суддів враховує можливість усунення недоліків висновку експерта щодо розподілу всіх надвірних приміщень поміж власниками шляхом виділення їх в окреме користування шляхом проведення додаткової експертизи, проте, внаслідок відсутності згоди на переобладнання будинку відповідних органів, сенс усунення вказаних недоліків втрачається. Однак, при наявності зміни обставин щодо об`єкту поділу, сторона не позбавлена права на звернення в майбутньому з аналогічним позовом».

12.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до ОНДІСЕ з заявою про повернення коштів за нікчемну експертизу, яка не відповідає вимогам закону. У відповідь листом № Б-95Р-21 ОНДІСЕ відмовило ОСОБА_1 у поверненні коштів за експертизу у справі № 478/1275/14-ц.

16.04.2019 на підставі наказу № 46-к ОНДІСЕ припинено трудовий договір та виключено зі списку працівників ОНДІСЕ ОСОБА_2 , провідного судового експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

IV. ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом спору є стягнення коштів за виконані послуги з судової експертизи, а його підставами неналежне складення висновку судовим експертом.

Водночас у даній справі позивач пов`язує виникнення цивільно-правових відносин між нею та відповідачем неналежним складенням висновку, що в результаті, як нею стверджується, призвело до відмови в позові у цивільній справі № 478/1275/14-ц. Отже, право на відшкодування коштів за проведену експертизу (з огляду на належність, якість її проведення), підлягає з`ясуванню. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення шкоди, а не із заявою про розподіл судових витрат, оскільки їй в позові відмовлено, тобто право на розподіл на її користь не виникало.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частини перша та друга статті 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 462/6473/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 489/5045/18).

З наведеного, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем за проведення судової експертизи у судовій справі не є збитками чи майновою шкодою в розумінні положень ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ч. 3 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Згідно з ст.103 ЦПК висновок судового експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється за правилами, встановленими статтею 110 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.89 ЦПК України).

Отже, висновок судового експерта є доказом в конкретній справі і має значення лише для неї.

При цьому згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

Таким чином, суд не має право підмінити інші державні органи у питанні щодо наявності (чи відсутності) у діях експертів експертної установи ознак не відповідності вимогам чинного законодавства (незаконності), а більш того не має права втручатись у здійснення правосуддя іншим суддею по іншій судовій справі та зобов`язувати експертів здійснити по ній експертизу.

Позивач завдану їй шкоду в розмірі 4 300, 80 грн. мотивує тим, що в цивільній справі №478/1275/14-ц суд апеляційної інстанції в позові відмовив через те, що висновок є нікчемним, не відповідає вимогам закону.

Суд з цим не погоджується. Як вбачається, у справі №478/1275/14-ц суд апеляційної інстанції вважав, що не доведено належними та допустимими доказами, позовні вимоги щодо можливості реального поділу спірного житлового будинку за варіантом запропонованим експертом. Є можливість усунення недоліків висновку експерта щодо розподілу всіх надвірних приміщень поміж власниками шляхом виділення їх в окреме користування шляхом проведення додаткової експертизи, проте, внаслідок відсутності згоди на переобладнання будинку відповідних органів, сенс усунення вказаних недоліків втрачається. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції висновок не прийнятий до уваги судом, так як не відповідає дійсним обставинам справи.

Отже, експертний висновок у справі № 478/1275/14-ц не визнаний нікчемним. Суд надав йому правову оцінку виключно на предмет належності та допустимості доказів. Відповідно майнової шкоди чи інших збитків позивач з боку відповідача не зазнав, а тому цивільні права позивача не порушені відповідачем.

Як підсумок, суд зазначає, що судові витрати, понесені в цивільній справі, зокрема і витрати за проведення експертизи, з огляду на невдоволення замовника експертизи результатом її проведення, не є шкодою, збитками, що може бути відшкодована у цивільній справі. Означені витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими ЦПК України.

Щодо застосування строків позовної давності.

Відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц, від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність порушень відповідачем цивільних прав позивача, позовна давність у даному випадку не застосовується.

З огляду на відмову в задоволенні позову витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.05.2022.

Суддя Х.С. Ярема