Справа №718/2167/22
Провадження №2/718/560/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15.11.2022 року м. Кіцмань Чернівецька область
Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Бужак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,-
Посилається на те, що 27.04.2015 року ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням позичити йому кошти в сумі 2000 доларів США в зв`язку із матеріальними труднощами в сім`ї.
Зазначає, що вони домовилися, що він, ОСОБА_1 , позичає йому кошти, а ОСОБА_2 як гарантію в забезпечення їх повернення, передав йому оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку та в разі відсутності можливості повернути кошти зобов`язався продати позивачу належну йому земельну ділянку.
Також вказує на те, що на виконання досягнутих домовленостей 27.04.2015 року ОСОБА_3 було отримано від позивача в борг грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, про що власноручно ним в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складено письмову розписку. Строк повернення коштів в розписці нами не зазначався.
Впродовж всього часу дії договору оренди земельної ділянки ОСОБА_5 добровільно позичені кошти не повертав, він також не пред`являв вимогу про їх повернення, оскільки вважав, що як тільки в державі буде скасовано мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення, вони із відповідачем зможуть домовитися про оформлення договору купівлі-продажу, врахувавши позичені ним кошти.
Крім цього, посилається на те, що в грудні 2021р. на адресу фермерського господарства від представника по довіреності ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , надійшов лист- повідомлення про закінчення дії договору оренди земельної ділянки, що був укладений між ФГ «Ножихіна І.М.» та ОСОБА_3 та відсутність наміру останнього в продовженні дії договору оренди.
12.12.2021 року ФГ «Ножихіна І.М.» було надіслано відповідь на лист- повідомлення, в якому викладено пропозицію ОСОБА_9 продовжити дію договору оренди на новий строк або продати належну останньому земельну ділянку з врахуванням позичених ним коштів.
12.12.2021р. було надіслано ОСОБА_9 претензію про повернення боргу в сумі 2000 доларів CШA, на яку відповіді не було отримано, а тому 11.08.2022р. повторно відповідачу надіслано пропозицію про повернення позичених коштів в 30-ти денний строк і до теперішнього часу відповіді на пропозицію не надійшло, грошові кошти відповідачем не повернуто.
Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 2000 доларів США в рахунок боргу, 44,71 доларів США процентів за прострочення виконання зобов`язання та стягнути судові витрати по сплаті судового збору та за надання професійної правової допомоги.
Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Гірчак Н.А., в судове засідання не зявилися, однак представник скерувала заяву у якій підтримала позовну заяву, просила справу розглянути за відсутності сторони позивача. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від якого на адресу суду повернувся конверт з відміткою, що адресат відсутні за вказаною адресою. Також останній був повідомлений про дату, час та місце слухання справи через оголошення, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що 27.04.2015 року відповідач ОСОБА_2 написав розписку, згідно якої в зв`язку з життєвою необхідністю отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 2000 доларів США в заставу віддає витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАН 550932, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площа земельної ділянки 1,0487 га. (а.с.10).
Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №30853801 від 11.12.2014 року стверджується, що строк дії договору оренди, який укладений 11.12.2014 року між ОСОБА_2 та ФГ «Ножихіна І.М.» становить сім років, з правом пролонгації (а.с.14).
02.12.2021 року ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , надіслав ФГ «Ножихіна І.М.» лист-повідомлення, згідно якого зазначив, що оскільки 01.12.2021 року закінчився строк дії договору оренди, ОСОБА_2 заперечує щодо поновлення Договору оренди землі від 01.12.2014 року укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Ножихіна І.М.» (а.с.15-17).
Згідно відповіді ФГ «Ножихіна І.М.» на лист-повідомлення ОСОБА_2 вбачається, що господарство пропонує останньому добровільно вирішити питання щодо можливості укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, або досягнути домовленості щодо всіх істотних умов укладення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. В іншому разі ОСОБА_1 буде звертатися до суду про стягнення боргу та відсотків за користування ними (а.с.18).
Також ОСОБА_1 двічі (12.12.2021 року та 11.08.2022 року) було направлено ОСОБА_2 . Претензію про повернення боргу згідно якої зазначено про те, що в разі неповернення боргу, ОСОБА_2 , він буде звертатися до суду про стягнення боргу та відсотків за користування ними (а.с.20-21).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 524 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.
На підтвердження неповернутого відповідачем ОСОБА_2 боргу за позикою, позивачем ОСОБА_1 до матеріалів справи додано оригінал розписки від 27.04.2015 року (а.с.10).
Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про не виконання ОСОБА_2 боргового зобов`язання перед ОСОБА_1 .
Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, зокрема, боргову розписку від 27.04.2015 року, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 2000 доларів США та 44,71 доларів США процентів за прострочення виконання зобов`язання.
Суд погоджується з доводами позивача, що належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, тобто в даному випадку в доларах США.
Крім того, позивачем ОСОБА_1 понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі десять тисяч гривень, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представником позивача разом з позовною заявою було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (а.с.25).
Поряд із цим, 15.11.2022 до суду адвокатом Гірчак Н.А. надано також Акт приймання-передачі виконаних робіт з надання професійної правничої допомоги про надання правової допомоги №11 від 11.08.2022 року за надання правничої допомоги виконавцем, яка полягала у зустрічі, консультації клієнта, ознайомлення з судовою практикою та висновками ВС, оформлення позовної заяви, копіювання документів, оформлення документів на представництво в суді всього на суму 10 000 грн., замовником на підставі факту надання вищезазначених послуг здійснено їх оплату (а.с.38).
Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пов`язані із розглядом справи в сумі 992,40 грн. судового збору, що сплачені позивачем.
На підставі наведеного, ст.ст. 202, 207, 524-526, 545, 599, 631, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 81, 141, 263, 265, 280-282, 284 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , борг за договором позики у сумі 2000 доларів США та 44,71 доларів США процентів за прострочення виконання зобов`язання .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення чи дня складання повного судового рішення.

Суддя Кіцманського районного суду

Чернівецької області Л.О.Масюк