Справа № 2-4862/10
Провадження № 6/296/103/22
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2022 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судових засідань Репіковій З.А.,

представника заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №2-4862/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , 25.11.2022 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа №2-4862/10, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 22.12.2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь. ОСОБА_4 1500749,00 грн отриманого авансу, сплачених 1700,00 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно вказаної заяви та пояснень від 15.12.2022 ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_3 в добровільному порядку повернув ОСОБА_5 на виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.11.2010 по справі №2-4862/10 1543805грн., а тому виконавчий лист №2-4862/10 слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

У відзиві на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню від 07.12.2022 ОСОБА_4 вказав, що така не підлягає до задоволення, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа N2-4862/10 постановою державного виконавця від 04.08.2022 закінчено в зв`язку з фактичним виконанням, а тому будь-яке рішення за заявою відповідача, яка розглядається, не призведе до жодних правових наслідків.

У поясненнях від 15.12.2022 ОСОБА_1 додатково вказала, що визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із добровільним виконанням має правові наслідки визначені ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала та просила задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, в заяві від 21.12.2022 вказав, що не заперечує щодо розгляду справи за його відсутності за умови, що боржником не надано нові докази або судом не вирішено питання про їх витребування.

Враховуючи зазначене, суд розглянув справу за участі представника боржника та наявними у справі матеріалами.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира №2-4862/10 від 25 листопада 2010 року, що набрало законної сили, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 отриманий аванс, сплачений судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у загальній сумі 1 502 569,00 грн. (т.1 а.с.32-33).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 06.02.2014 у резолютивній частині вказаного рішення виправлено описку, а саме, слова і цифри «1500749 грн. отриманого авансу» замінено на слова і цифри «1230343,50 грн. отриманого авансу, 270405,50 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами».

На виконання рішення суду 22.12.2010 видано виконавчий лист №2-4862/10, на підставі якого постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 01.02.2011 відкрито виконавче провадження (а.с. 197 т.2)

Згідно постанови державного виконавця від 01.02.2011 боржнику ОСОБА_3 надано строк для добровільного виконання до 08.02.2011. В постанові вказано, що при невиконання рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконати його в примусовому порядку зі стягнення з боржника виконавчого збору та витрат.

Постанова від 01.02.2011 отримана боржником ОСОБА_3 18.02.2011, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с. 198 т.2).

В подальшому державним виконавцем 16.08.2011 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 150256,90грн. (а.с.199 т.2).

Постановою державного виконавця від 04.08.2022 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4862/10, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 22.12.2010 про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Згідно преамбули Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, чинного на момент звернення стягувача ОСОБА_4 до Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції із заявою від 28.01.2011 про примусове виконання рішення суду по справі №2-4862/10, було визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.24 вказаного Закону № 606-XIV, державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п`ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Таким чином слід дійти висновку, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, боржник може виконати рішення суду добровільно з моменту набрання рішенням суду законної сили до моменту надходження виконавчого листа до державного виконавця та закінчення строку, встановленого для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів.

Згідно матеріалів виконавчого провадження ВП №24073936, що наявні в матеріалах цивільної справи №2-4862/10 (а.с. 193 225 т.2), вбачається, що в строк наданий для добровільного виконання, боржник ОСОБА_3 рішення суду не виконав.

Також слід звернути увагу, що в обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначила, зокрема, що «у межах виконавчого провадження державним виконавцем 26.07.2013 року було звернено стягнення на майно ОСОБА_3 , яке було вилучено та передано позивачу на загальну суму 27 527,68 грн. А також з травня 2016 року проводилося щомісячне утримання із заробітної плати ОСОБА_3 та під час виконавчого провадження 16.01.2017 року на користь ОСОБА_4 було перераховано кошти в сумі 41 008,33 грн.»

Вказані в заяві обставини свідчать на користь того, що рішення суду виконувалося в межах виконавчого провадження, в тому числі примусово, оскільки держаний виконавець вчиняв дії визначені Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання судового рішення та стягнення коштів.

Враховуючи, що постановою державного виконавця від 04.08.2022 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4862/10, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 22.12.2010 про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням, а заявником не доведено, що таке виконання відбулося виключно у добровільному порядку, суд не вбачає підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із повним добровільним виконанням.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 432, ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №2-4862/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя В. П. Маслак