Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2022 Справа №607/17723/22

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сташків Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про продовження обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про продовження на шість місяців строку дії обмежувального припису, який видано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2022р. у справі № 607/6931/22.

Обґрунтовує заяву тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . У шлюбі у них народилося двоє синів, які на даний час є повнолітніми. З липня 2021 року між нею та ОСОБА_3 фактично припинилися шлюбні відносини. У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа № 607/22779/21 за її позовом про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. 02 квітня 2022 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у 1/2 частині магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , у якому заявниця з сином здійснює підприємницьку діяльність, вчинив відносно неї насильство та безпричинно наніс ОСОБА_1 декілька ударів кулаками у різні ділянки тіла, знівечивши його синцями та гематомами, чим спричинив їй тілесні ушкодження. За цим фактом у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 (справа № 607/8101/22). У судовому засіданні в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 свою вину категорично заперечує, що викликає в неї реальні побоювання, що він і надалі вдасться до фізичного та психологічного насильства щодо неї. Окрім цього, 03 червня 2022 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , не дочекавшись рішення суду про поділ набутого спільного майна подружжя, найняв невідомих охоронців і намагався самоправно і незаконно проникнути у квартиру АДРЕСА_3 вказаного будинку, і насильницьким способом виселити з неї спільного старшого сина ОСОБА_5 з дружиною та малолітньою дитиною, і знову вчинив щодо неї насильницькі дії, заподіявши заявниці тілесні ушкодження. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2022р. у справі № 607/6931/22 видано обмежувальний припис на строк шість місяців щодо ОСОБА_3 , яким заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 100 метрів до ОСОБА_1 , за винятком приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та прилеглої до нього території за адресою: АДРЕСА_4 . Строк дії даного обмежувального припису закінчується 14.12.2022р. Нещодавно у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_3 заявив їй, що після 14.12.2022р. він прийде в 1/2 частину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , у якому заявниця з сином здійснює підприємницьку діяльність, відкриє ногою двері і повинен отримувати 1/2 частину доходу, а також прийде до її помешкання зі своєю новою коханою та її дітьми і вони будуть «весело» проживати разом. Посилаючись на наведене, просила задовольнити заяву.

Ухвалою судді від 07.12.2022р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 07.12.2022р. на 13 год. 30 хв., однак, за клопотанням представника заінтересованої особи розгляд справи відкладено на 12.12.2022р. на 16 год. 20 хв.

У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали з викладених у ній підстав. Заявниця пояснила, що 02.12.2022р. у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_3 сказав їй, що наступного разу битиме її так, щоб було видно, бо, вочевидь, у цьому кримінальному провадженні докази її побиття є недостатніми. Крім того, ОСОБА_3 застосовує насильство й щодо її синів, а тому продовження обмежувального припису потрібне їй, у тому числі, з метою захисту її дітей.

Представник заявниці вказав, що обмежувальний припис, виданий рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2022р. у справі № 607/6931/22, ОСОБА_3 порушував, зокрема, приїхав на автомобілі для огляду експертом при проведенні призначеної судом експертизи, хоча там перебувала ОСОБА_1 , до якої йому заборонено наближатись ближче 100 метрів. На її зауваження про пошкодження автомобіля виражався нецензурною лайкою. Зазначене підтвердила і ОСОБА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що заявниця сама провокує усі конфлікти. У приміщенні Тернопільського міськрайонного суду він їй не погрожував. Для огляду транспортного засобу, призначеного з метою проведення експертизи, він дійсно приїжджав до експерта, проте він не міг знати, що ОСОБА_1 також приїде до експерта.

Представник заінтересованої особи пояснила, що, на її переконання, підстави продовження обмежувального припису відсутні, оскільки заявниця не довела жодними доказами, що після його видачі ОСОБА_3 вчиняв щодо неї будь-які дії, які можна розцінити як домашнє насильство. Жодних протиправних дій ОСОБА_3 щодо неї не вчиняв.

Суд, заслухавши пояснення заявника, її представника, заінтересованої особи, його представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке видане 06 лютого 1993 року у с. Заздрість Теребовлянського району Тернопільської області, запис № 2.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000303 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінільного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що 02.04.2022 близько 12:30 ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою АДРЕСА_1 , умисно наніс два удари кулаком у ліве та праве плече ОСОБА_1 , після чого схопив її обома руками за плечі та вдарив нею об металевий стелаж. В подальшому умисно схопив ОСОБА_1 за шию та душив її.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2022р. у справі № 607/6931/22 видано обмежувальний припис на строк шість місяців щодо ОСОБА_3 , яким заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 100 метрів до ОСОБА_1 , за винятком приміщення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та прилеглої до нього території за адресою: АДРЕСА_4 .

З цього рішення вбачається, що суд встановив, що 02.04.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у приміщенні-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 мав місце конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 , згідно показів свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наносив удари ОСОБА_1 та штовхав її. Крім цього, 03.06.2022 року, повторно, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мав місце конфлікт біля квартири АДРЕСА_5 , з приводу намагання ОСОБА_3 потрапити у належну йому на праві власності вказану квартиру. Як показав свідок ОСОБА_7 , в ході вказаного конфлікту його батько ОСОБА_3 наносив удари його матері ОСОБА_1 . Крім цього, свідок ОСОБА_2 вказав, що біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , у присутності працівників поліції, підійшов ззаду до ОСОБА_1 , схопив її за голову та перекинув з лавки. Свідок вказав, що бачив як ОСОБА_3 застосовував фізичне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 . На підставі зазначеного суд дійшов висновку про наявність підстав видачі обмежувального припису.

Строк дії зазначеного обмежувального припису закінчується 14.12.2022р.

Як зазначила заявниця у заяві, нещодавно у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_3 заявив їй, що після 14.12.2022р. він прийде в 1/2 частину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , у якому заявниця з сином здійснює підприємницьку діяльність, відкриє ногою двері і повинен отримувати 1/2 частину доходу, а також прийде до її помешкання зі своєю новою коханою та її дітьми і вони будуть «весело» проживати разом. У судовому засіданні про ці обставини заявниця не зазначала. Натомість вказала, що 02.12.2022р. у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_3 сказав їй, що наступного разу битиме її так, щоб було видно, бо, вочевидь, у цьому кримінальному провадженні докази її побиття є недостатніми. Вона бачить поведінку ОСОБА_1 в судовому засіданні з розгляду вищевказаного кримінального провадження, який свою вину категорично заперечує, що викликає в неї реальні побоювання, що він і надалі вдасться до фізичного та психологічного насильства щодо неї.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 03.06.2022р. вона через відеокамеру вхідних дверей стала свідком події, як ОСОБА_3 бив кулаками її чоловіка та свекруху ОСОБА_1 . У подальшому отримувала на телефон повідомлення образливого характеру від співмешканки ОСОБА_3 , а під час телефонної розмови з ОСОБА_3 він ображав її особисто. Свідком будь-яких протиправних дій з боку ОСОБА_1 щодо ОСОБА_1 після 03.06.2022р. вона не була. В телефонній розмові з нею ніяких погроз ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 не висловлював.

Відповідно пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Статтею 350-7 ЦПК України передбачена можливість продовження обмежувального припису за заявою особи, визначеною статтею 350-2 ЦПК України, судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

З`ясовуючи наявність підстав для продовження обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для його продовження.

Так судом установлено, що всі факти домашнього насильства стосовно заявниці мали місце до ухвалення судом рішення 14.06.2022р.

Викладені в заяві доводи про те, що після 14.12.2022р. ОСОБА_3 має намір «відчиняти ногами» двері належної ОСОБА_1 частки магазину, а також доводи заявниці, зазначені в судовому засіданні, зокрема про те, що 02.02.2022р. у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_3 висловлював погрози застосовувати до неї фізичне насильство в подальшому, жодними доказами у справі не підтверджені.

Доводи заявниці про те, що продовження обмежувального припису потрібне їй, у тому числі, з метою захисту її дітей, не можуть бути підставою його продовження, оскільки діти заявниці є повнолітніми, та в разі застосування до них домашнього насильства вони самі мають право звертатись до суду за захистом їхніх прав.

Також суд не вважає доведеним порушення ОСОБА_3 обмежувального припису унаслідок його прибуття на автомобілі до експерта для огляду транспортного засобу, оскільки це відбувалось у межах призначеної судом експертизи за викликом експерта. Про перебування у експерта ОСОБА_1 він не знав. Крім цього, судом не здобуто доказів про те, на яку відстань ОСОБА_3 наблизився до ОСОБА_1 за цих обставин. Стверджувати про це лише на підставі пояснень заявника та її представника суд не може. Крім цього, як вони пояснили, за цих обставин ОСОБА_3 застосовував нецензурну лексику, однак про будь-які погрози, вчинення ОСОБА_3 фізичного чи психологічного насильства щодо ОСОБА_1 , заявниця не зазначала.

Доводи представника заявника про те, що про намір ОСОБА_3 продовжувати вчиняти домашнє насильство щодо ОСОБА_1 свідчить те, що він не визнає вину у кримінальному провадженні, яке розглядається судом, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки він має право захищатись від обвинувачення, а доказів вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 після видачі обмежувального припису судом не здобуто.

Як зазначила сама заявниця в судовому засіданні, подання заяви про продовження строку обмежувального припису зумовлене її прагненням убезпечити на майбутнє себе та свого сина від повторних неправомірних діянь ОСОБА_3 .

Однак, у суду відсутні підстави припускати настання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, визначених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ні заявником, ні її представником доказів домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» після 14.06.2022р. з боку ОСОБА_3 суду не надано, а судом не встановлено зворотне.

Тому у задоволенні заяви про продовження обмежувального припису слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 350-1 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про продовження обмежувального припису.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

заявниця ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

заінтересована особа ОСОБА_3 , с. Заздрість, Теребовлянського району Тернопільської області.

СуддяН. М. Сташків