Справа № 297/469/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГЕЦКО Ю. Ю., за участю секретаря Ісак О. І., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову Берегівська міська рада в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

встановив:

09 вересня 2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Берегівському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис за № 141.

Від цього шлюбу у сторін є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, свою заяву мотивувала тим, що дитина постійно проживає з відповідачем так як вона працює і не має можливості приділяти сину належної увагу.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, оскільки відповідачем не було подано суду відзив на позовну заяву, тому просили розглянути справу за наявними матеріалами.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Оскільки позивачка ОСОБА_3 не заперечує щодо розгляду справи за матеріалами позовної заяви, та відповідачем подано відзив на позовну заяву, суд вирішив змінити порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, а саме дослідити лише письмові докази подані сторонами.

Стаття 141 СК України містить положення про те, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 статті 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України зазначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Положення ст. 159 СК України передбачають, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач жодним чином не бере участі у забезпеченні синові цього права.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, а батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідач не забезпечує інтереси своєї дитини, не піклується про неї, не виконує навіть ті обов`язки, які визначені в судовому порядку.

У ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно висновку органу опіки та піклування Берегівської міської ради щодо доцільності визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, вважає, що доцільно буд встановити наступний спосіб: першу та третю суботу-неділю кожного місяця з 10:00 суботи по 20:00 год. неділі, кожен вівторок з 15:30 по 20:00 годин, спільний відпочинок та оздоровлення сина з матір`ю в період літніх та зимових канікул (1/2 кожних канікул) решта каніл за домовленістю батьків, кожного парного року на святкові дні, а саме:01 січня, 07 січня, 25 грудня на день народження дитини та день народження матері, спілкування матері з сином особисто засобами телефонного, поштового зв`язку та засобами електронного зв`язку безлімітно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 265, 267, 268, 352, 354, 355, ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 112, 161, 180, ч. 2 ст. 182 СК України,

рішив:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди, щодо виховання сина ОСОБА_3 матір`ю ОСОБА_1 , визнавши наступний спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : необмежене спілкування матері з сином особисто, а також засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту між матір`ю та сином; спільний відпочинок та оздоровлення сина і матері: в період літніх та зимових канікул (1/2 кожних канікул), решта канікул за домовленістю між батьками. Син проводить час з матір`ю за місцем проживання матері, або на її розсуд на території України; спільне дозвілля матері з дитиною: кожного парного року на державні свята: 1 січня, 7 січня та 25 грудня, а також на день народження самої дитини 26 червня та на день народження матері 31 січня; систематичні побачення кожну першу і третю суботу-неділю кожного місяця з 10:00 год. суботи по 20:00 год. неділі, кожен вівторок з 15:30 год. по 20:00 год.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Юрій ГЕЦКО