ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 754/238/22
провадження № 2/753/4646/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кримчук Я. Р., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідачі) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 (далі також - ОСОБА_5 , спадкодавець) в період з квітня 2009 р. по 15.09.2021 та визнання права власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (далі також - спірна квартира).

На обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , з яким вона з квітня 2009 р. і до дня його смерті проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Весь цей період вони мешкали разом як подружжя - спочатку за адресою: АДРЕСА_2 , а з жовтня 2011 р. - у спірній квартирі, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки і спільний бюджет, в інших шлюбах вони не перебували. Спірна квартира була набута ними в період їх спільного проживання за спільні кошти, у ній вони разом зробили ремонт, придбали необхідні меблі та предмети домашнього вжитку, сплачували комунальні послуги та несли інші витрати, пов`язані з утриманням майна, у цій квартирі зареєстроване її місце проживання. Отже в силу приписів сімейного законодавства спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 24.05.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 31.05.2022 відкрито провадження за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

01.09.2022 від відповідачки ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_6 надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без його участі (а.с. 79-89).

Ухвалою суду від 22.09.2022 витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ліфанової І. О. копії матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5

22.09.2022 від відповідача ОСОБА_3 надійшла нотаріально засвідчена заява про визнання позову та розгляд справи без його участі (а.с. 109-111).

26.09.2022 від приватного нотаріуса Ліфанової І. О. надійшли копії матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 117-134).

Протокольною ухвалою суду від 10.11.2022 залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог колишню дружину спадкодавця ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , третя особа) у зв`язку з поданням нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та встановлено їй строк для подання пояснень щодо позову.

Протокольною ухвалою суду від цієї ж дати (10.11.2022) закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судове засідання 06.12.2022.

В судове засідання учасники не з`явилися, від позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, а від третьої особи ОСОБА_4 - заява про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_4 просила відкласти розгляд справи посилаючись на те, що 05.12.2022 нею до Деснянського районного суду м. Києва подано позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності, предметом спору у якому є, зокрема, спірна квартира, а її представник не може з`явитися в судове засідання у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому процесі.

З огляду на принцип розумності строків розгляду справи судом та ураховуючи, що сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а третя особа правом на подання пояснень щодо позову не скористалась, і при цьому наявні в матеріалах справи докази є достатніми для прийняття обґрунтованого рішення, суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи та дійшов висновку про можливість її розгляду за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до положень статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 39,20 м.кв., житловою площею 16 кв.м., яка була набута померлим у власність на підставі угоди від 30.04.2009 про переведення прав та обов`язків за договором від 24.02.2004 р. № 50 дольової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку (а.с. 38).

На виконання вимог цієї угоди ОСОБА_5 було сплачено кошти в розмірі 111 958 грн, що складає 100% вартості загальної площі об`єкта фінансування (а.с. 40, 41).

24.11.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на спірну квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_5 не залишив, а тому на підставі положень статті 1262 та частини другої статті 1266 ЦК України право на спадкування усього належного йому майна одержали спадкоємці за законом, якими є його діти - відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідачі є єдиними спадкоємцями ОСОБА_5 , а тому саме вони мають обґрунтовану юридичну заінтересованість у результаті розгляду цієї справи.

Із заяв відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони не оспорюють факт проживання позивачки та їх покійного батька однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період набуття спірної квартири у власність та визнають право позивачки на половину спірної квартири.

Що стосується третьої особи ОСОБА_4 , яка також подала заяву про прийняття спадщини, то вона не має права на спадкування після ОСОБА_5 , оскільки їх шлюб був припинений 22.01.2009, що засвідчено свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 43).

Угоду про переведення прав та обов`язків за договором дольової участі у фінансуванні будівництва, на підставі якої була придбана квартира, спадкодавець уклав після припинення його шлюбу з третьою особою, кошти на виконання цієї угоди теж були сплачені після розірвання їх шлюбу, а відтак визнання відповідачами позову права та інтереси ОСОБА_4 не порушують.

Правовими підставами заявлених ОСОБА_1 вимог є положення сімейного законодавства, які визначають правовий режим майна, набутого жінкою та чоловіком за час спільного проживання, та регулюють питання поділу майна подружжя.

Так, статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частини 2, 4 статті 3 СК України) .

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99, у якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Отже для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Як роз`яснив Верховний Суд у низці своїх рішень, прийнятих в аналогічних справах, вирішуючи питання щодо правового режиму майна, набутого жінкою та чоловіком, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Стаття 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (частина 1 статті 69 СК України).

Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

За правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Отже на підставі оцінки наявних у справі доказів та ураховуючи, що спадкоємці ОСОБА_5 безумовно визнали позов і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання за нею права власності на Ѕ частину спірної квартири.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 ) в період з квітня 2009 року по 15 вересня 2021 року.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частину квартири загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 16 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне рішення складене 28.12.2022.