ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/632/22 Номер провадження 22-ц/814/4513/22Головуючий у 1-й інстанції Овдієнко В. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 липня 2022 року, ухвалене суддею Овдієнко В.В., повний текст рішення складено 28.07.2022 р., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права і свободи, принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію, поширену у відео відповідачем ОСОБА_2 на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebоок, а саме:

"ІНФОРМАЦІЯ_4…".

Також позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 у 3-денний строк з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили спростувати поширену на своїй персональній сторінці в соціальній мережі Facebоок інформацію у такий самий спосіб, як вона була поширена, - опублікуванням відео спростування; зобов`язати відповідача видалити інформацію, що принижує честь, гідність, ділову репутацію позивача зі своєї персональної сторінки у соціальній мережі Facebоок; стягнути з відповідача на його користь суму понесених судових витрат в розмірі 992,40 грн

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28 липня 2022 року відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким задовольнити його позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.

Вважає, що його позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню, тоді як суд першої інстанції не взяв до уваги надані ним докази та ухвалив необґрунтоване рішення.

Вказує, що поширена відповідачем інформація щодо нього не є оціночними судженнями, а є негативною, недостовірною та порушує його особисті немайнові права, ганьбить честь, гідність і завдає шкоди діловій репутації як посадовій особі органу місцевого самоврядування - селищному голові Слобожанської селищної ради та як громадянину України.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Згідно ч. 6, п. 1, 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

У судове засідання сторони не з`явилися. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач в апеляційній скарзі просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідач повідомлений належним чином на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на яку завчасно доставлено судове повідомлення про виклик до суду (а.с. 108). Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 обіймає посаду селищного голови Слобожанської селищної ради.

Звертаючись до суду з позовом до відповідача, позивач ОСОБА_1 послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній мережі "Facebook" на особистій сторінці відповідача за посиланням: ( ІНФОРМАЦІЯ_3 у публічному повідомленні в мережі Інтернет, була поширена невизначеному колу осіб, публікація, мовою оригіналу: " ІНФОРМАЦІЯ_5…"

На підтвердження своїх вимог до позову надав роздрук з інтернетмереж відео та коментарів (а. с. 10-21).

31.05.2022 р. відповідач ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 05.05.2022 на території дільничної лікарні, що знаходиться в с. Шелудьківка Чугуївського району Харківської області знаходяться зрізані дерева - дуби, деревина не гнила та не пошкоджена, сира, на зрізах виступає сік із дерева; 05.05.2022 на території школи, що знаходиться в с. Шелудьківка Чугуївського району Харківської області, знаходяться зрізані дерева - липи та акація, деревина не гнила та не пошкоджена, сира, на зрізах виступає сік із дерева; 05.05.2022 на території парку, що знаходиться в с.Шелудьківка Чугуївського району Харківської області, знаходяться пні зрізаних дерев-акацій та кленів, з огляду зрізів на пнях, видно, що клени, які росли вподовж забору, пустили сік; 30.05.2022 на території парку та дільничної лікарні, що знаходяться в с.Шелудьківка Чугуївського району Харківської області, мають місце вимітки на алеї з акацій, на живих деревах, які вже мають зелене листя; 30.05.2022 на території школи, що знаходиться в с. Шелудьківка Чугуївського району Харківської області було знищено 12 лип та каштанів. На підтвердження викладених у відзиві обставин додав диск СD-R із записами відео №№ 1-5 (а. с. 35- 39).

14.06.2022 р. позивач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції відповідь на відзив, до якого надав роздрук з інтернетсайту Слобожанської селищної ради публікації від 21.04.2022 та коментарів, де опублікована стаття з фотофіксацією, яка містила звернення до ОСОБА_2 з вимогою спростувати опубліковану 17.04.2022 інформацію в мережі Інтернет (Facebook) (а. с. 48-51).

Рішення Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області №277 від 22.07.2021, яким затверджено проектно-кошторисну документацію за робочим проектом "Капітальний ремонт зелених насаджень з видаленням, кронуванням і санітарною обрізкою, заміною аварійних та всихаючих дерев та облаштуванням зон відпочинку на території населених пунктів Слобожанської селищної ради", розроблену ТОВ "БЛАГОУСТРІЙ-СІД", загальною кошторисною вартістю 9 993,378 тис. грн, у тому числі: будівельні роботи - 6704,052 тис. грн, устаткування, меблі, інвентар - 307,207, інші виграти - 2 982,119 тис. грн (а. с. 52).

Експертний звіт (позитивний) щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом "Капiтальний ремонт зелених насаджень з видаленням, кронуванням i санiтарною обрiзкою, замiною аварiйних та всихаючих дерев та облаштуванням зон вiдпочинку на територii населених пунктів Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області" № 21-0260/01-21 від 20.07.2021, згідно якого заявлена кошторисна вартість, передбачена наданою кошторисною документацією, у поточних цінах станом на 19.07.2021 складала 9 993,378 тис. грн, у тому числі: будівельні роботи 6 704,052 тис. грн; устаткування, меблі, інвентар - 1 307,207 тис. грн; інші витрати - 2982,119 тис. гривень. За результатами розгляду кошторисної - документації та зняття зауважень установлено, що зазначену документацію, яка враховує обсяги робіт, передбачені робочим проектом, складено згідно з вимогами ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва". Загальна кошторисна вартість будівництва у поточних цінах станом на 19.07.2021 складає 9 993,378 тис. грн, в тому числі: будівельні роботи - 6 704,052 тис. грн; устаткування, меблі, інвентар - 307,207 тис. грн; інші витрати - 2 982,119 тис. гривень (а. с. 53).

Також позивач надав суду акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, за № 29 від 17.08.2021 складеного комісією в складі: голови комісії: ОСОБА_18. - заступник Слобожанського селищного голови; члени комісії: ОСОБА_19. - секретар Слобожанської селищної ради, ОСОБА_8 - начальник виробничої дільниці КП "Комунальник", ОСОБА_9 - депутат Слобожанської селищної ради, ОСОБА_10 - спеціаліст 1 категорії Слобожанської селищної ради, ОСОБА_11 - депутат Слобожанської селищної ради, ОСОБА_12 - староста, ОСОБА_13 - староста, ОСОБА_14 - староста, ОСОБА_15 - староста, ОСОБА_16 - староста, без участі представника Державної екологічної інспекції згідно листа екоінспекції 647-06-07 від 10.02.2021, згідно якого комісія оглянула зелені насадження за адресою: територія селища Шелудьківка Чугуївського району Харківської області, обстеження зелених насаджень пов`язано з необхідністю часткового видалення зелених насаджень у зв`язку з їх станом:

дерева аварійні, сухостійні, всихаючі, фаутні, пошкоджені хворобами та шкідниками, знаходяться у незадовільному санітарному стані, становлять загрозу безпечній життєдіяльності людей і дорожньому руху; або у зв`язку з іншими причинами:

проведенням ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електромереж та інших мереж і об`єктів; досягненням деревом вікової межі; відновленням світлового режиму ліквідації наслідків аварійної ситуації, підлягає видаленню 48 дерев (а. с. 54-55).

Також позивачем надано рішення Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області №309 від 19.08.2021 р., яким затверджено акти обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню на території населених пунктів Слобожанської селищної ради: Акти № 1-10 від 16 серпня 2021 року в смт Слобожанське; Акти № 11-13 від 16 серпня 2021 року в сел.Донець; Акти № 14-17 від 17 серпня 2021 року в с. Геніївка; Акти № 18-25 від 17 серпня 2021 року в с. Скрипаї; Акти № 26-31 від 17 серпня 2021 року в с. Шелудьківка; Акти № 32-33 від 18 серпня 2021 року в с. Лиман; Акти № 34-35 від 18 серпня 2021 року в с. Нижній Бишкин; Акт № 36 від 18 серпня 2021 року в с. Черкаській Бишкин; згідно актів обстеження зелених насаджень видано ордер на видалення зелених насаджень; контроль за виконанням даного рішення покладено на заступника Слобожанського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради Дубнюка М. М. (а. с. 56-57).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що поширені відповідачем відомості, які оспорює позивач, стосувалися саме його діяльності як посадової особи - селищного голови Слобожанської селищної ради, та не є недостовірною інформацією, а оціночними судженнями відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або іншій спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з частиною 2 ст. 5 Закону України "Про інформацію" реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів.

Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч. 2 ст. 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст.10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15постанови "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 за № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах. В електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про дії та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

За правилами ст. ст.297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

В силу ст.47-1 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання , що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно положень абз.6 п.3 рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8рп/2003, проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах "Нікула проти Фінляндії", "Яновський проти Польщі" та інших, суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач ОСОБА_1 обіймає посаду селищного голови Слобожанської селищної ради.

Надані позивачем роздруки із сайту не містять жодних даних про те, де саме, ким і коли оспорювана інформація була розміщена, тому не є достатніми, належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт поширення зазначеної у позові інформації саме відповідачем ОСОБА_2 .

Будь-яких інших доказів, в тому числі експертного висновку, як офіційного письмового доказу змісту веб-сторінки, який містить інформацію про дату та час фіксації, а також інформацію про доменну назву, якою адресується веб-сайт, позивачем не надано. Таким чином неможливо достовірно встановити джерело походження спірного матеріалу та факт його поширення саме відповідачем ОСОБА_2 .

Сторінка ОСОБА_2 у соціальній мережі "Facebook", яка, згідно тверджень позивача, належить відповідачу, та на якій останній поширив недостовірну інформацію про позивача, експертом, атестованим за спеціальністю "Дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів" не досліджувалася. Висновки фахівця в галузі дослідження телекомунікаційних систем відсутній.

Доменне ім`я Facebook.соm є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім`я ОСОБА_17 не відноситься до українського сегменту Інтернет.

Адреса Facebook не належить до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється.

Дані про власника веб-сайт можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

З клопотанням про витребування цих доказів позивач до суду відповідно до ЦПК України не звертався.

У позовній заяві позивач зазначає посилання на дану інформацію ІНФОРМАЦІЯ_6/.

Однак клопотання про дослідження електронного доказу позивач у суді першої інстанції не заявляв.

Водночас, суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_2 не заперечував факт поширення інформації способом та зі змістом, про які стверджує позивач у позовній заяві. Отже сам факт поширення цієї інформації відповідачем не підлягає доказуванню.

Місцевий суд при вирішенні цього спору правильно послався на те, що аналіз поширеної інформації свідчить про те, що вона подана у вигляді коментарів, наданих під час відеозйомки на місцях порубки дерев та містить оціночні судження відповідача ОСОБА_2 з приводу діяльності позивача ОСОБА_1 як селищного голови, що стосується фактів вирубки дерев на території об`єднаної територіальної громади, а також і з приводу його політичних поглядів.

При цьому, факти вирубок не заперечувалися позивачем ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 заперечував, що мав на меті принизити честь, гідність або ділову репутацію позивача, стверджуючи, що керувався мотивами боротьби за справедливість, коли повідомляв у соцмережах про варварське, на його думку, знищення деревини.

Водночас, позивач ОСОБА_1 не довів, що інформація поширена відповідачем ОСОБА_2 з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості власних суб`єктивних тверджень про факти, що були зафіксовані ним на відео.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в поширеному відповідачем відео відсутня недостовірна інформація, а за висловлювання оціночних суджень відповідач не може бути притягнутий до відповідальності.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , які зводяться переважно до обґрунтування позову, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та на увагу колегії суддів не заслуговують.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук