ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №521/9552/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/7577/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Лисевича Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 15 червня 2022 року, постановлену під головуванням судді Мирончук Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги та заперечень на скаргу

У червні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Лисевич С.В., звернувся до суду зі скаргою на бездіядьність державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса Лукіянчук В.В. (далі-державний виконавець Лукіянчук В.В., Перший Приморський ВДВС м.Одеси), заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2012 року по цивільній справі №1519/15341/2012 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 28 серпня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання цього рішення місцевим судом 25 листопада 2014 року видано виконавчий лист №1519/15341/2012, на підставі якого 22 січня 2016 року відкрито виконавче провадження №49924724 (далі ВП № 49924724).

В межах ВП №49924724 постановою державного

виконавця Першого Приморського ВДВС м.Одеси Праведного М.Ю. від 15 лютого 2018 року йому встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2019 року виконавчий лист №1519/15341/2012, виданий Малиновським районним судом м.Одеси 25 листопада 2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню починаючи з 20 червня 2019 року.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси, від 14 травня 2019 року по

цивільній справі №521/9671/18 визначена заборгованість у

ВП №49924724 за період з вересня 2012 року по січень 2018 року

у розмірі 159 869 грн. та розстрочено її виплату на 24 місяця.

Зазначав, що наразі ВП № 49924724 перебуває на виконанні у державного виконавця Лукіянчук В.В.

За розрахунком, що був складений нею 11 лютого 2021 року, визначена його заборгованість по аліментам у розмірі 200 989 грн.

До загальної суми заборгованості суб`єктом оскарження зараховано:

-визначену судом заборгованість за період з вересня 2012 року по січень 2018 року у розмірі 159 869 грн.;

-поточну заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла під час примусового виконання виконавчого листа в цій справі в межах ВП №49924724 в період з лютого 2018 по червень 2019 роки у розмірі 68 000 грн.;

-заборгованість за аліментами з липня 2019 року по червень 2020 року в загальному розмірі 24 000 грн. на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20 червня 2019 року по цивільній справі №521/9671/18, яким було визначено нове зобов`язання боржника щодо сплати аліментів на користь стягувача у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Також до цієї суми була включена сума неустойки (пені) у розмірі 81 520 грн., визначеної на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25 червня 2018 року, по цивільній справі №521/2393/18.

Заявник вважав неправомірним такий розрахунок, оскільки в межах ВП №49924724 повинно здійснюватися примусове виконання лише за виконавчим листом по справі №1519/15341/2012.

Також він вважав, що відсутні правові підстави щодо включення до цього розрахунку зобов`язань боржника, що виникли на підставі судових рішень в інших справах (№521/9671/18, №521/2393/18), що вони не підлягають примусовому виконанню в

ВП №49924724.

Зазначав, що немає правової підстави включати штрафні санкції до розміру заборгованості за аліментами, оскільки законодавство розділяє ці об`єкти (аліменти, штраф, пеня).

На думку заявника в розрахунок заборгованості суб`єктом оскарження було правомірно включено тільки складові, що зазначені в пунктах 1 та 2 вищенаведеного переліку, з яких визначається заборгованість у загальній сумі 227 869 грн.

З урахуванням того, що на час складання розрахунку ним вже було фактично сплачено 132 400 грн., загальний розмір правомірного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом, виданим судом 25 листопада 2014 року по справі №1519/15341/2012, станом на 11 лютого 2021 року дорівнював 95 469 грн.

Вказував, що станом на 27 травня 2021 року він здійснив додаткові виплати у ВП№49924724 у загальній сумі 96 000 грн. і таким чином повністю погасив заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом по справі №1519/15341/2012.

Також скаржник зазначив, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Вважаючи, що у нього виникли підстави для зняття обмеження у праві виїзду за межі України, він 03 червня 2021 року звернувся до суб`єкта оскарження із відповідною заявою, яка фактично була їй вручена 10 червня 2021 року та залишена без будь-якого реагування.

Посилаючись на наведене, заявник ОСОБА_1 просив:

-визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Лукіянчук В.В. під час розгляду його заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 03 червня 2021 року;

-зобов`язати державного виконавця Лукіянчук В.В. скасувати власною постановою його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, що було застосовано у ВП №49924724 та зняти вказане обмеження у встановленому порядку. (а.с.1-4).

Представник заявника надав до суду письмові пояснення, в яких вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.46-49).

Свого ставлення до скарги суб`єкт оскарження ОСОБА_4 та заінтересована особа ОСОБА_2 не висловили.

21 лютого 2022 року державний виконавець Лукіянчук В.В. надіслала до суду матеріали ВП №49924724, до яких додала копії документів на свій розсуд (а.с.66-142).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 15 червня 2022 року скарга задоволена частково.

Визнано бездіяльність державного виконавця Лукіянчук В.В. під час розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 03 червня 2021 року неправомірною.

Відмовлено в задоволенні скарги про зобов`язання державного виконавця Лукіянчук В.В. скасувати власною постановою тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду особи з України, що було застосовано у ВП №49924724 та зняти зазначене обмеження у встановленому порядку (а.с.159-165).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Лисевич С.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду в частині відмови в задоволенні вимоги про зобов`язання державного виконавця скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України та зняти зазначене обмеження у встановленому порядку та ухвалити нове рішення про задоволення цієї вимоги.

Неправильність ухвали суду обґрунтовано порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично відтворюють доводи скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, яка, на його думку, за відсутності у нього заборгованості по аліментам та наявності судового рішення, яким виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню, не виконала передбачені законом дії та не скасувала тимчасове обмеження у праві його виїзду з України (а.с.168-173).

Правом відзиву на апеляційну скаргу суб`єкт оскарження та стягувач не скористались.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 липня 2022 року, крім іншого, витребувано з Першого Приморського ВДВС м.Одеси ВП №49924724 або належно завірену його копію, що органом примусового виконання залишено без реагування (а.с.197).

Учасники судового процесу про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 08 листопада 2022 року повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду на іншу дату з поважних причин не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця Лукіянчук В.В. скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України та зняти зазначене обмеження у встановленому порядку, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано суду доказів на підтвердження погашення заборгованості по аліментам.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками місцевого суду, оскільки вони не відповідають нормам матеріального і процесуального права, а також обставинам, встановленим у даній справі, з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року у цивільній справі №1519/15341/2012 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 28 серпня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі справа №1519/15341/2012).

На виконання зазначеного рішення суду 25 листопада 2014 року судом першої інстанції видано виконавчий лист №1519/15341/2012, який 21 січня 2016 року звернутий ОСОБА_2 до примусового виконання до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Приморський ВДВС Одеського МУЮ) При цьому вказана заява стягувача не містила посилання на те, що ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам з 28 серпня 2012 року або з будь-якої іншої дати (а.с.67,68-69).

Постановою державного виконавця Приморського ВДВС Одеського МУЮ Гуменюка В.В. від 22 січня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №49924724 з виконання виконавчого листа №1519/15341/2012 (а.с.74).

У той же день, 22 січня 2016 року, державний виконавець Гуменюк В.В. здійснив розрахунок із сплати аліментів згідно виконавчого листа №1519/15341/2012, відповідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів становить 160 000 грн. Із змісту розрахунку видно, що заборгованість розрахована державним виконавцем з 01 вересня 2012 року по 01 січня 2016 року (а.с.14-15).

У копіях, надісланих державним виконавцем Лукіянчук В.В. до суду першої інстанції матеріалів ВП №49924724 відсутня інформація про підстави передачі вказаного виконавчого провадження державному виконавцю ОСОБА_6

01 лютого 2018 року державний виконавець Праведний М.Ю. здійснив розрахунок із сплати аліментів згідно виконавчого листа №1519/15341/2012, відповідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів становить 271 483, 87 грн. Із змісту розрахунку видно, що заборгованість розрахована державним виконавцем з 01 вересня 2012 року (а.с.91-93).

15 лютого 2018 року державним виконавцем Праведним М.Ю. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською зброєю, у праві полювання, про тимчасового обмеження в керуванні транспортним засобом від 16 квітня 2019 року, про розшук майна боржника, про накладення штрафу, а також 16 квітня 2019 року про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.94-95,121-122,123-125, 119-120).

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси, від 25 червня 2018 року

у цивільній справі №521/2393/18 за позовом ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_1 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2012 року по 31 березня 2018 року у сумі 81 520 грн. (а.с.108-111).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.114-118).

На виконання вказаного рішення місцевим судом 22 січня 2019 року видано виконавчий лист №521/2393/18 про стягнення з боржника 81 520 грн.(а.с.112-113)

Дані про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом №521/2393/18 матеріали справи не містять.

27 березня 2019 року державний виконавець Першого Приморського ВДВС м.Одеси Праведний М.Ю. у ВП №49924724 виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №1519/15341/2012, виданого 25 листопада 2014 року (а.с.119-120).

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси, від 14 травня 2019 року

у цивільній справі №521/9671/18 за позовом ОСОБА_1 зменшено розмір аліментів, що стягуються на дитину на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки до 2000 грн. від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; також встановлено заборгованість ОСОБА_1 за аліментами на утримання доньки, яка виникла за період з вересня 2012 року по січень 2018 року включно, в розмірі 159 869 грн., розстрочено виплату заборгованості на 24 місяці (а.с.126-132).

Вказане рішення суду сторонами не оскаржено та набрало законної сили 20 червня 2019 року (а.с.132).

Матеріали справи містять копію першого аркушу виконавчого листа №521/9671/18, виданого на виконання вказаного рішення суду про зменшення розміру аліментів, шо підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, проте не містять дані про дату його видачі, коли воно було звернуто до виконання та дані про те, коли була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.136).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси, від 17 вересня 2019 року, прийнятою в рамках цивільній справі № 1519/15341/2012 за заявою представника ОСОБА_1 , визнано виконавчий лист №521/15341/2012, виданий 25 листопада 2014 року Малиновським районним судом м.Одеси на виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 грудня 2012 року у справі за позовом про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню починаючи з 20 червня 2019 року (а.с.133-135).

У справі відсутня інформація про підстави передачі ВП №49924724 державному виконавцю ОСОБА_4

03 червня 2020 року державний виконавець Лукіянчук В.В. в рамках ВП №49924724 здійснила розрахунок із сплати аліментів, відповідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів становить 298 989 грн. (а.с.137-138).

11 лютого 2021 року державний виконавець Лукіянчук В.В. в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вказала про те, що на виконання виконавчого листа №521/15341/2012, виданого 25 листопада 2014 року, встановлена заборгованість у розмірі 200 989 грн. (а.с.15-16).

16 лютого 2022 року державний виконавець Лукіянчук В.В. здійснила розрахунок із сплати аліментів згідно виконавчого листа №1519/15341/2012, виданого 25 листопада 2014 року, відповідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів складає 156 489 грн. (а.с.139-140).

Таким чином, не зважаючи на наявність судових рішень про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, про зменшення розміру аліментів та видачу нового виконавчого листа, державний виконавець Лукіянчук В.В. продовжила в рамках ВП №49924724 виконання виконавчого листа №521/15341/2012 про стягнення аліментів, виданого місцевим судом 25 листопада 2014 року.

03 червня 2021 року боржник ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Лисевич С.В., звернувся до державний виконавець Лукіянчук В.В. із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій докладно навів свої розрахунки та доводи про погашення заборгованості за аліментами на підставі виконавчого листа №1519/15341/2012, виданого 25 листопада 2014 року, який виконувався в межах ВП №49924724, та відсутності правових підстав для подальшого обмеження у праві виїзду за межі України, яке отримано органом примусового виконання 10 червня 2021 року (а.с.17-18,19).

Дані про будь-яку реакцію суб`єкта оскарження на вказане звернення у справі відсутні.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 451 ЦПК України).

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п.1ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.5 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частинами 2 та 3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), за наявності обставин, передбачених абзацом 1або 6 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі п.п.1-3,5-7,9-12,14,15 ч.1ст.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі (п. 4 розділу XIII Інструкції № 512/5).

Ці чіткі та зрозумілі норми закону та Інструкції №512/5, які зобов`язували державного виконавця Лукіянчук В.В.:

-закінчити виконавче провадження ВП №49924724, відкритого на підставі виконавчого

листа №1519/15341/2012, виданого 25 листопада 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 28 серпня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, та повернути виконавчий документ Малиновському районному суду м.Одеси;

- скасувати всі вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення в рамках цього ВП №49924724, в тому числі й постанову державного виконавця Праведного М.Ю. від 27 березня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України;

-відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №521/9671/18,згідно якого змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на дитину на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки до 2000 грн. від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дочкою повноліття, виконувати в рамках нового виконавчого провадження всі необхідні заходи щодо виконання зазначеного виконавчого листа, в тому числі, у разі необхідності, здійснювати розрахунки заборгованості боржника зі сплати аліментів,

були проігноровані державним виконавцем не лише після отримання копій судових рішень, які містяться в матеріалах ВП №49924724, а і після звернення її уваги на їх існування в заяві боржника від 03 червня 2021 року.

Таким чином, апеляційним судом безспірно встановлено, що суб`єктом оскарження була допущена триваюча бездіяльність.

Триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває і надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у разі: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом. Таким чином, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

До такого висновку дійшов Верховний Суд 25 березня 2020 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 175/3995/17-ц.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині оскаржуваної відмови в задоволенні скарги підлягає скасуванню, з постановленням нового судового рішення про зобов`язання державного виконавця Лукіянчук В.В. прийняти постанову про скасування постанови державного виконавця Праведного Ю.М. від 27 березня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі,яку направити Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України для виконання.

Колегія суддів не дає оцінку доводам заявника у скарзі та доводам апеляційної скарги про погашення ним заборгованості по аліментам в повному обсязі, тобто щодо неправильності розрахунків державного виконавця ОСОБА_4 його заборгованості із сплати аліментів, оскільки вимоги скарги ОСОБА_1 у даній справі зводилися до визнання незаконною бездіяльність державного виконавця, а не визнання незаконними її дій чи рішень, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лисевича Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 15 червня 2022 року в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса Лукіянчук Вікторію Вадимівну прийняти постанову про скасування постанови державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Праведного Михайла Юрійовича від 27 березня 2019 року, прийнятої в рамках виконавчого провадження №49924724, про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №1519/15341/2012, виданого 25 листопада 2014 року, яку направити Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України для виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді: