П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м. Київ

Справа №759/21559/21

Провадження № 22-ц/824/3123/2022

Резолютивна частина постанови оголошена 30 листопада 2022 року

Повний текст постанови складено 01 грудня 2022 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивувала тим, що рішенням Будьонівського районного суду міста Донецька від 18 листопада 2011 року у справі № 2-2016/2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу) до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2011 року.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист який перебуває на виконанні у Відділі Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Позивачка вказувала, що ОСОБА_2 рішення суду не виконує, у зв?язку із чим розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 за період з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2021 року становить 254 764,55 грн. Відповідачем на день подачі позову не сплачено заборгованість зі сплати аліментів.

ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 248 123,73 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 35 496,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 908,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано неналежним чином виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань по сплаті аліментів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, починаючи з 01 січня 2019 року по 15 вересня 2021 року, а відтак вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають задоволенню частково а саме в розмірі 35496,51грн. При цьому, суд не погодився з наданим позивачкою розрахунком заборгованості по неустойці (пені).

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку розрахунку заборгованості, яка надано позивачкою, внаслідок чого було неправильно пораховано пеню.

Рух апеляційних скарг та матеріалів справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 29 грудня 2021 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 грудня 2021 року витребувано із Святошинського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 759/21559/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

02 червня 2022 року матеріали цивільної справи № 759/21559/21 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 липня 2022 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

За правилами частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи ОСОБА_2 , який має останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , який знаходиться на тимчасово окупованій території України військами рф, шляхом розміщення повідомлення про день, час та місце розгляду справи на офіційному сайті Київського апеляційного суду в судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За викладених обставин, Київський апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи № 759/21559/21 за відсутності ОСОБА_2 , який про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що рішенням Будьонівського районного суду міста Донецька

від 18 листопада 2011 року у справі № 2-2016/2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народження у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу) до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи

з 18 серпня 2011 року.

26 листопада 2020 року заступником начальника Відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження ВП № 63734732 щодо виконання виконавчого листа виданого 02 жовтня 2020 року.

Відповідно до довідки Відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Харків) від 13 вересня 2021 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2021 року становить

254764,55 грн.

Відповідно до розрахунку пені за прострочку сплати аліментів наданого позивачем заборгованість по пені за період з 01 січня 2019 року по 16 вересня 2021 року становить 248123,73 грн.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі

№ 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 278/725/20 (провадження № 61-690сво21).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності його вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, а також неправомірності дій чи бездіяльності державного виконавця.

За наведених вище фактичних обставин справи, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що саме з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів, а відтак наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені, передбаченої статтею 196 СК України.

Відступаючи від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі

№ 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (касаційне провадження № 14-616цс18) зробила висновок про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

З надано позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 вбачається, що загальна сума заборгованості зі сплати аліментів у відповідача становить 254 764,55 грн., а саме: заборгованість станом на 01 січня 2019 року становить

140 298,01 грн., а за період з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2021 року включно -

114 466,54 грн. При цьому, період з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2021 року включно, державним виконавцем розписано помісячно.

Таким чином, беручи до уваги те, що згідно правила за яким пеня обраховується за кожним простроченим місячним платежем, колегія судів вважає за можливе здійснити розрахунок заборгованості по пені лише за період з 01 січня 2019 року по 31 серпня

2021 року включно.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, станом на 31грудня 2019 року загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_2 становить 436852,00 грн., станом на 31 грудня 2020 року становить 44820,00 грн., станом на 31 серпня 2021 року становить 32794,54, грн., зокрема:

2019 рік

за січень 2019 року - 3 071,00 грн;

за лютий 2019 року - 3 071,00 грн;

за березень 2019 року - 3 071,00 грн;

за квітень 2019 року - 3 071,00 грн;

за травень 2019 року - 3 071,00 грн;

за червень 2019 року - 3 071,00 грн;

за липень 2019 року - 3 071,00 грн;

за серпень 2019 року - 3 071,00 грн;

за вересень 2019 року - 3 071,00 грн;

за жовтень 2019 року - 3 071,00 грн;

за листопад 2019 року - 3 071,00 грн;

за грудень 2019 року - 3 071,00 грн;

2020 рік

за січень 2020 року - 3 735,00 грн;

за лютий 2020 року - 3 735,00 грн;

за березень 2020 року - 3 735,00 грн;

за квітень 2020 року - 3 735,00 грн;

за травень 2020 року - 3 735,00 грн;

за червень 2020 року - 3 735,00 грн;

за липень 2020 року - 3 735,00 грн;

за серпень 2020 року - 3 735,00 грн;

за вересень 2020 року - 3 735,00 грн;

за жовтень 2020 року - 3 735,00 грн;

за листопад 2020 року - 3 735,00 грн;

за грудень 2020 року - 3 735,00 грн;

2021 рік

за січень 2021 року - 4 099,33 грн;

за лютий 2021 року - 4 099,33 грн;

за березень 2021 року - 4 099,33 грн;

за квітень 2021 року - 4 099,33 грн;

за травень 2021 року - 4 099,33 грн;

за червень 2021 року - 4 099,33 грн;

за липень 2021 року - 4 099,33 грн;

за серпень 2021 року - 4 099,33 грн.

Розрахунок пені по аліментах за період з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2021 року належить здійснювати таким чином:

№Заборгованість по аліментах за відповідний місяцьКількість днів прострочення заборгованості по аліментах за відповідний місяць, починаючи з 01 числа наступного місяця до 31 серпня 2021 рокуРозрахунок пеніРозмір пені за відповідний період
1.січень 2019 року - 3 071,00 грн9743 071,00Х974Х1%29 911,54 грн
2.лютий 2019 року - 3 071,00 грн9433 071,00Х943Х1%28 959,53 грн
3.березень 2019 року - 3 071,00 грн9153 071,00Х915Х1%28 099,65 грн
4.квітень 2019 року - 3 071,00 грн8843 071,00Х884Х1%27 147,64 грн
5. травень 2019 року - 3 071,00 грн8543 071,00Х854Х1%26 226,34 грн
6.червень 2019 року - 3 071,00 грн8233 071,00Х823Х1%25 277,40 грн
7.липень 2019 року - 3 071,00 грн7933 071,00Х793Х1%24 353,03 грн
8.серпень 2019 року - 3 071,00 грн7623 071,00Х762Х1%23 401,02 грн
9.вересень 2019 року - 3 071,00 грн7313 071,00Х731Х1%22 449,01 грн
10.жовтень 2019 року - 3 071,00 грн7013 071,00Х701Х1%21 527,71 грн
11.листопад 2019 року - 3 071,00 грн6703 071,00Х670Х1%20 575,70 грн
12.грудень 2019 року - 3 071,00 грн6403 071,00Х640Х1%19 654,40 грн
13.січень 2020 року - 3 735,00 грн6093 735,00Х609Х1%22 746,15 грн
14.лютий 2020 року - 3 735,00 грн5783 735,00Х578Х1%21 588,30 грн
15.березень 2020 року - 3 735,00 грн5493 735,00Х549Х1%20 505,15 грн
16.квітень 2020 року - 3 735,00 грн5183 735,00Х518Х1%19 347,30 грн
17.травень 2020 року - 3 735,00 грн4883 735,00Х488Х1%18 226,80 грн
18.червень 2020 року - 3 735,00 грн4573 735,00Х457Х1%17 068,95 грн
19.липень 2020 року - 3 735,00 грн4273 735,00Х427Х1%15 948,45 грн
20.серпень 2020 року - 3 735,00 грн3963 735,00Х396Х1%14 790,60 грн
21.вересень 2020 року - 3 735,00 грн3653 735,00Х365Х1%13 632,75 грн
22.жовтень 2020 року - 3 735,00 грн3353 735,00Х335Х1%12 512,25 грн
23.листопад 2020 року - 3 735,00 грн3043 735,00Х304Х1%11 354,40 грн
24.грудень 2020 року - 3 735,00 грн2743 735,00Х274Х1%10 233,90 грн
25.січень 2021 року - 4 099,33 грн2434 099,33Х243Х1%9 961,37 грн
26.лютий 2021 року - 4 099,33 грн2124 099,33Х212Х1%8 690,57 грн
27.березень 2021 року - 4 099,33 грн1844 099,33Х184Х1%7 542,76 грн
28.квітень 2021 року - 4 099,33 грн1534 099,33Х153Х1%6 271,97 грн
29. травень 2021 року - 4 099,33 грн1234 099,33Х123Х1%5 042,17 грн
30.червень 2021 року - 4 099,33 грн924 099,33Х92Х1%3 771,38 грн
31.липень 2021 року - 4 099,33 грн624 099,33Х62Х1%2 541,58 грн
32.серпень 2021 року - 4 099,33 грн314 099,33Х31Х1%1 270,79 грн

Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 540 630,56 грн.

Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тлумачення вказаної норми матеріального права, свідчить про те, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 19 січня

2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21).

Таким чином, беручи до уваги правила частини першої статті 196 СК України, та межі заявлених позовних вимог, розмір неустойки (пені), який підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить 248 123,73 грн.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30листопада 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

За правилами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Предметом спору у цій справі є стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, а ОСОБА_5 є позивачем у цій справі, а відтак звільнена від сплати судового збору у ці справі в силу закону.

Оскільки ОСОБА_1 є такою, що відповідно до п. 3 частини першої статті 5 Закон України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, судові витрати в сумі 2481,23 грн за подання позову, та судові витрати в сумі 3721,85 грн за подання апеляційної скарги, а всього 6203,08 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 248 123,73 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід держави 6203,08 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна