Провадження № 2-сз/359/11/2022
УХВАЛА

31 жовтня 2022 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І. В., вивчивши заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» про повернення судового збору -

встановив :

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена заява представника позивача АТ «Державний ощадний банк України» з проханням повернути з бюджету судовий збір в розмірі 2270 гривень.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2022 було визначено суддю Муранову-Лесів І.В. до розгляду поданої заяви у зв`язку з перебуванням судді Чирки С.С. у відпустці. -

Для розгляду поданої заяви було витребувано з канцелярії суду матеріали суду цивільної справи № 359/11481/21, провадження № 2/359/1105/2022, у якій подано вищевказану заяву.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, а також матеріали отриманої з канцелярії суду цивільної справи № 359/11481/21, провадження № 2/359/1105/2022, слід дійти наступних висновків.

Встановлено, що Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2022 було задоволено заяву представника відповідача та закрито провадження по цивільній справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ( а.с. 85).

За змістом вказаної ухвали зазначено про те, що 09.08.2022 представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у цивільній справі у зв`язку з відсутністю предмета спору і надав квитанцію № від 09.08.2022 та виписку із карткового рахунку № НОМЕР_1 згідно яких відповідач сплатив 102460,90 грн. на користь позивача.

Як вбачається з досліджених матеріалів цивільної справи №359/11481/21 (провадження №2/359/1105/2022) позивачем в апеляційному порядку ухвала суду не оскаржувалася і набрала законної сили.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц, постанова від 23.12.2020, роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Однак, за змістом поданої заяви не зазначено, та з долучених заявником матеріалів не вбачається, чи був відсутній предмет спору на дату відкриття провадження у справі, чи припинив своє існування після відкриття провадження у справі.

В цьому зв`язку слід зазначити, що порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі визначений ст.142 ЦПК України.

Зокрема, у ч.3 вказаної статті закріплено правило, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Водночас з матеріалів цивільної справи, а також зі змісту поданої заяви та доданих матеріалів не вбачається, що питання про розподіл судових витрат вирішувалося судом в порядку, визначеному ст.142 ЦПК України.

Таким чином, за відсутності належного обґрунтування у поданій заяві, підстави для повернення коштів з державного бюджету відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 258, 259, 260,353 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»,-

ухвалив:

Заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» про повернення судового збору залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Муранова-Лесів