Провадження №2/521/1331/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим, який просив суд визнати його особою, яка проживала з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) однією сім`єю.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався та відзиву на позов не подавав.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .
Зазначене нерухоме майно належить позивачу на праві приватної власності, яке він отримав відповідно до Заповіту, який складено ОСОБА_3 27 жовтня 2006 року, та зареєстровано в Реєстрі за № 5464 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В.
На підставі даного Заповіту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 заповідачки ( ОСОБА_3 ) позивач отримав Свідоцтво на право на спадщину за заповітом НМХ 122213 від 31 травня 2018 року, який зареєстровано в реєстрі за № 914, Спадкова справа № 10/2014. Заповідачки ( ОСОБА_3 ) належало право власності на зазначене майно у розмірі Ѕ частки. Згідно Заповіту позивачу та ОСОБА_2 заповідано майно померлої у рівних долях. Друга половина (Ѕ частка) вказаної квартири належить ОСОБА_2 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2020р. оголошено померлим громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_2 ) від дня набрання законної сили рішення суду.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся ОСОБА_1 .

Листом № 19102-14 від 07.08.2021р. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Г.В. повідомила ОСОБА_1 , що свідоцтво про право власності на спадщину за законом може бути йому видане у разі наявності рішення суду про визнання його особою, яка проживала з померлим однією сім`єю, яке набрало законної сили.

Довідкою № П1-195784-ю/л від 05.08.2021р., виданою Департаментом надання адміністративних послуг ОМР, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 19.11.1997р.

В свою чергу, згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому сплачує відповідні комунальні послуги, про що було надано копії квитанцій.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Згідно зі cт. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до cт. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» під час вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №761/38043/17 у постанові від 05.06.2019р.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Тривалість спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем за законом не визначена та необхідно розрізняти: місце проживання та місце перебування особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.02.2018 року (справа №2/0624/776/2012), постанові від 31.10.2018 року ( справа №272/587/17-ц).

Таким чином, у зазначеній справі підлягали встановленню, як факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, надані зі сторони позивача на підтвердження заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 доведений з огляду на таке.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 підтвердила, що у квартирі АДРЕСА_1 , проживає позивач, а також проживав і ОСОБА_2 , який згодом пішов з дому та не повернувся (пропав). Крім позивача у квартирі ніхто більше не проживає, позивач здійснював ремонт у квартирі.

До суду також було надано заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підписи яких засвідчено начальником дільниці № 1 КП «ЖКС «Хмельницький», які заявили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , та проживали спільно у квартирі більш ніж 20 років

Крім показань свідків, спільне проживання також підтверджується наступними доказами, наданими позивачем: копіями документів, з яких вбачається, що саме ОСОБА_1 здійснював всі спроби для розшуку ОСОБА_2 , який покинув дім та не повернувся, що в подальшому спонукало звернення до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 ; копіями квитанцій щодо утримання спадкового майна.

Також, спільне проживання позивача із спадкодавцем також підтверджується наявністю на руках у позивача оригіналів документів, які належали та мали відношення до майна ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на викладене та оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем підлягає встановленню. Суд вважає, що з боку позивача об`єктивно доведений факт його спільного проживання саме у вказаній вище квартирі.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1259, 1264, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 76-78, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим - задовольнити.

Визнати факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30-ти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення 30 денного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН