КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1519/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мегабанк», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними,

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» - Спінулової Валерії Валеріївни на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року,

встановив:

у жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним кредитний та іпотечний договори, укладені 24 жовтня 2018 року між нею та АТ «Мегабанк».

Також позивач просила забезпечити позов шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року заяву було задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою, представник третьої особи - ТОВ «Фінансова компанія «Інвестстандарт» подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду про забезпечення позову без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалась на те, що 24 жовтня 2018 року між нею та АТ «Мегабанк» було укладено кредитний договір, виконання якого забезпечено Іпотечним договором, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Зазначала, що у жовтні 2021 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Інвестстандарт» було укладено Договір відступлення права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами та іпотекодержателем вчиняються дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи те, що нею заявлені вимоги про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, вважала, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо іпотечного майна призведе до обмеження її прав на ефективний судовий захист та унеможливить поновлення порушених прав.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року заяву було задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявні обґрунтовані ризики невиконання рішення суду, а заявлені заходи є співмірними позовним вимогам. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник апелянта посилалась на те, що позивачем не було обґрунтовано існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду, а також співмірності заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При зверненні до суду з позовом позивач вказувала на недійсність кредитного та іпотечного договорів, укладених між нею та АТ «Мегабанк», внаслідок несправедливості їх умов. Разом з тим, зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову неможливо встановити, про застосування яких наслідків недійсності правочинів вона просить.

В обґрунтування вимог про забезпечення позову позивач зазначала, що іпотекодержателем вчиняються дії, спрямовані на звернення стягнення на іпотечне майно. Разом з тим, про які конкретні дії йде мова у заяві не вказано, а доказів на підтвердження наміру іпотекодержателя реалізувати своє право на звернення стягнення на майно, а також підстави, з яких воно відбувається, до суду не надано. Вказані обставини судом першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову до уваги взяті не були.

Саме по собі посилання на можливість утруднення ефективного захисту прав позивача не свідчить про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. При зверненні до суду з відповідними вимогами позивач не навела доводів про те, як саме невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення її прав та утруднення виконання рішення суду, з урахуванням відсутності заявлених позовних вимог щодо нерухомого майна.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було постановлено ухвалу про забезпечення позову за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» - Спінулової Валерії Валеріївни задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2022 року.

Головуючий

Судді