Справа № 724/1942/21
Провадження № 2/724/74/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Татарчук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Недобоївської сільської ради Дністровського району, Чернівецької області до ОСОБА_1 третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про скасування права власності на нерухоме майно, припинення права власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

11.10.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Недобоївської сільської ради Дністровського району, Чернівецької області до ОСОБА_1 третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про скасування права власності на нерухоме майно, припинення права власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що станом на 29.11.2019 року наказом головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій область № 24-1944/14-19-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Даним рішенням надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,6690 га, в тому числі пасовище площею 0,6690 га кадастровий номер :04:001:0333 із земель сільськогосподарського призначення. 07.12.2020 року було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,6690 га кадастровий номер :04:001:0333 за ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що 10.03.2021 року управлінням з контролю за використанням та охороною головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення за кадастровим номер :04:001:0333, яка розташована в адмінмежах Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 не використовує зазначену земельну ділянку за цільовим призначенням, ділянка проросла очеретом, вздовж дороги здійснено насип побутового та будівельного сміття. Своїми діями відповідач порушила вимоги ст.. 91 та ст.. 211 Земельного кодексу України.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі припинити право власності на земельну ділянку та зобов`язати повернути земельну ділянку, у стані, який існував до порушення прав.

28.04.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого відповідач зазначає, що вимоги викладені у позовній заяві є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам, які підтверджуються належними та допустимими доказами. У даному випадку відсутні будь-які законні підстави для примусового припинення права власності відповідача на належну їй на праві власності земельну ділянку, позивач не вірно трактує норми чинного законодавства обґрунтовуючи позовні вимоги та як наслідок невірно обрав спосіб захисту. Так позивач посилається на норми ст.. 143 ЗК України проте даною статтею не передбачено примусове припинення права власності на земельну ділянку, а регулюється процедура примусового припинення права користування земельною ділянкою. Використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є підставою для примусового припинення права користування земельної ділянки у судовому порядку, а за невикористання земельної ділянки (бездіяльність) чинним законодавством позбавлення права власності на земельну ділянку не передбачено.

Отже, за наведених вище обставин, позбавлення відповідача права власності на земельну ділянку буде мати ознаки непропорційного втручання у її право власності, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність передбачених законом підстав для примусового припинення права власності на земельну ділянку.

Враховуючи вище викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

19.01.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшло від Держгеокадастру пояснення на позовну заяву в обґрунтування якого зазначає, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 152-ДК від 25.02.2021 року було визначеного здійснити контроль за додержанням вимог земельного законодавства під час використання земель з регіональною особливістю Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області кадастровим номер :04:001:0333. 10.03.2021 року було проведено перевірку з питань додержаних вимог земельного законодавства про використанні земельної ділянки кадастровим номер :04:001:0333. За наслідками перевірки було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № 152-ДК/170/АП/09/01-21 від 10.03.2021 року та встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка за кадастровим номер :04:001:0333 площею 0,669 га та дана земельні ділянка відносить до категорії земель сільськогосподарського призначення цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства. На день проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, ділянка заросла очеретом та вздовж дороги здійснено насипи побутового та будівельного сміття. Однак зазначає, що підстав для примусового припинення права власності відповідача на належну їй земельну ділянку немає, оскільки використання землі не за цільовим призначенням (дія) є підставою для примусового припинення права користування земельної ділянки в судовому порядку, а за невикористання земельної ділянки (бездіяльність), що фактично в цьому випадку має місце, оскільки земельна ділянка не обробляється, не засіяна, заросла очеретом, чинним законодавством позбавлення права власності на земельну ділянку не передбачено.

Враховуючи вище викладене просить суд ухвалити рішення, що буде відповідати об`єктивній оцінці всіх наданих сторонами доказів та міркувань.

03.05.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшов відповідь на відзив в обґрунтування якого представник позивача зазначає, що твердження відповідача не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, оскільки спірна земельні ділянка використовується відповідачем не за цільовим призначенням, що підтверджується доказами у матеріалах справи. При цьому оскільки є порушення вимог земельного законодавства в частині цільового використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення немає потреби доводити інші порушення, оскільки у відзиві вказано, що відповідач земельну ділянку зовсім не використовує. Окрім того не заперечував факт того, що земельна ділянка проросла очеретом та вздовж дороги здійснено насип побутового та будівельного сміття.

Таким чином позивач вважає, що оскільки відповідач покладені на нього земельним законодавством обов`язки не виконував, що фактично призвело до знищення сільськогосподарських угідь і завдали шкоди суспільним інтересам, а тому позивач вважає, що є підстави для примусового припинення права власності на землю.

Враховуючи вище викладене просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України передбачено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що рішенням Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 25 листопада 2020 року № 25/1/20 реорганізовано Шировецьку сільську раду як юридичну особу шляхом приєднання до Недобоївської сільської ради.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 29.11.2019 року № 24-1944/14-19-СГ затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, а саме: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області. Надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,6690 га в тому числі пасовища 0,6690 га кадастровий номер :04:001:0333 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за межами нанесеного пункту.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.05.2021 року земельна ділянка площею 0,669 га кадастровий номер :04:001:0333 власником якої є з 07.12.2020 року ОСОБА_1 підстава державної реєстрації наказ серія та номер 24-1944-/14-19-СГ від 29.11.2019 року.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0333 площа 0,669 га, яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

Згідно листа головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 02.04.2021 року № 8-24-0.45-1445/2-21 в якому вказується, що в ході проведеної перевірки, щодо використання земельної ділянки площею 0,669 га кадастровий номер :04:001:0333, яка розташована на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, власником якої є ОСОБА_1 було встановлено, що земельна ділянка не використовується за цільовим призначенням, ділянка проросла очеретом, вздовж дороги здійснено насип побутового та будівельного сміття.

ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність з`явитися до головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області «управління з контролю за використанням та охоронною земель» для надання пояснень у зв`язку з використанням земельної ділянки, що підтверджується повідомленням від 15 березня 2021 року та чеков направлення повідомлення відповідачу (а.с. 17 - 18).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 25.02.2021 року № 152-ДК вирішено здійснити державний контроль за додержанням вимог земельного законодавства під час використання земель з регіональною особливістю на території Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області кадастровий номер :04:001:0333.

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 10.03.2021 року № 152-ДК/170/АП/09/01-21 встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0333 площею 0,669 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Ширівці Хотинського району Чернівецької області дата державної реєстрації права власності від 07.12.2020 року № 39619813 та водночас на день перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 не використовує за цільовим призначенням земельну ділянку, ділянка проросла очеретом, вздовж дороги здійснено насип побутового та будівельного сміття. Такими діями порушила вимоги ст.. 91 п «г» та п «в» ст.. 211 ЗК України.

Згідно до ч.2 чт.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право збувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до п. а) ст.. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Згідно до ч.9 ст. 35 ЗУ «Про охорону Земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

У відповідності до ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначається термін щодо невиконання вимог, використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Статтею 1 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Частиною 1 ст. 91 ЗУ України власники земельних ділянок зобов`язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

У відповідності до ч. 1 ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охоронною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

Відповідно до ч. 1 п. в та г ст.. 211 ЗУ України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: в) псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами; г) невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Згідно до ст.. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) не усунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені приписами органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві.

Частиною 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права.

Відповідно до ч. 4 ч. 5 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Частиною 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Статтею 378 ЦК України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Отже, судом встановлено, що земельна ділянка кадастровим номером :04:001:0333 площею 0,669 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Ширівці Дністровського району Чернівецької області знаходиться у власності відповідача, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.05.2021 року.

Крім того, головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області було встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :04:001:0333 площею 0,669 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Ширівці Дністровського району Чернівецької області на день проведення перевірки не використовується за цільовим призначенням, ділянка заросла очеретом та вздовж дороги здійснено насипи побутового та будівельного сміття. Однак, підстав для примусового припинення права власності відповідача на належну їй земельну ділянку немає, оскільки використання землі не за цільовим призначенням (дія) є підставою для примусового припинення права користування земельної ділянки в судовому порядку, а за невикористання земельної ділянки (бездіяльність), що фактично в цьому випадку має місце, оскільки земельна ділянка не обробляється, не засіяна, заросла очеретом, чинним законодавством позбавлення права власності на земельну ділянку не передбачено.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду справа № 287/587/16-ц 19 серпня 2020 року де зазначено, що використання переданої у власність земельної ділянки не за цільовим призначенням тягне за собою наслідки, передбачені статями 141, 143 ЗК України, що полягають у припиненні права користування земельною ділянкою, або ж примусовому припиненні прав на землю (в цьому випадку може йтися і про право власності) (пункт "ґ" частини першої статті 141, пункт "а" частини першої статті 143 ЗК України). Однак, позовні вимоги не обґрунтовані відповідно до положень статей 141, 143 ЗК України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя та несільськогосподарські угіддя.

Суд вважає, що позивач не обґрунтовував та не довів належними та допустимими доказами те, що відповідач використовує сільськогосподарську землю за не цільовим призначенням та може бути позбавлений права власності на земельну ділянку. Не оброблення земельної ділянки, не засіяння землі, зарослі очеретом на земельній ділянці та насип побутового та будівельного сміття не доводять факту використання земельної ділянки за не цільовим призначенням. Під цільовим призначення земельної ділянки слід розуміти допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення, а тому підстав для примусового припинення права власності відповідача на належну їй земельну ділянку немає. Також суд вважає, що оскільки позовна вимога про припинення право власності відповідача на належну їй земельну ділянку не підлягає задоволенню тому стосовно зобов`язання відповідача повернути у власність держави земельну ділянку слід відмовити, оскільки земельна ділянка кадастровим номером :04:001:0333 площею 0,669 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Ширівці Дністровського району Чернівецької області знаходиться у власності відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі відмови у задоволенні позову на позивача.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.. 35 ЗУ «Про охорону земель», ст. 5, 10 ЗУ «Про державний контроль за використання та охорону земель», ст.. 1 ЗУ «Про землеустрій», ст. 373, 378 ЦК України, ст.. 91, 96, 143, 188, 153, 158, 211 ЗК України, ст. 12, 19, 76 81, 141, 265, 352 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Недобоївської сільської ради Дністровського району, Чернівецької області до ОСОБА_1 третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про скасування права власності на нерухоме майно, припинення права власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.05.2022 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ