Справа № 372/2776/21
Провадження № 2-др/372/16/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Проць Т.В.,
при секретарі - Бойко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу по цивільній справі № 372/2776/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Челікпазу Огузхан про визнання договору купівлі-продажу недійсним, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентини Сергійович,-
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 травня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Челікпазу Огузхан про визнання договору купівлі-продажу недійсним, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентини Сергійович відмовлено повністю.

26 травня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 звернуся через підсистему «Електронний суд» із заявою про винесення додаткового рішення обґрунтовуючи її тим, що суд під час винесення рішення у справі не вирішив питання про судові витрати, а саме витрат на професійну правничу допомогу. Тому він просить суд стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7800 грн. 00 коп.

Суд розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін по справі, що не суперечить ч.4 ст.270 ЦПК України.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, так як при винесенні рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для міни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження доказів несення витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача, адвокат Романко Вадим Васильович долучив до заяви копію договору про надання правової допомоги від 29.10.2021 року; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 23.05.2022 року; копії рахунку на оплату №1 від 23.05.2022 року; копія довідки про оплату від 23.05.2022 року №1-24/21.

Проте суд враховує, що доводи заяви про ухвалення додаткового рішення не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Разом з тим, суд вважає, що ознайомлення з матеріалами справи в Обухівському районному суді Київської області у справі №372/2776/21 (за допомогою системи Електронний суд); підготовка та подання заяви про поновлення процесуального строку для подачі відзиву у справі №372/2776/21 не можна вважати видом професійної правничої допомоги, оскільки положеннями ст.ст.1,19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» заявлені види робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Окрім цього, судом враховано ту обставину, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час та те, що вирішений спір особливо складності не представляє.

Враховуючи викладене, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача в розмірі 5000грн.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 247, 270 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 372/2776/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Челікпазу Огузхан про визнання договору купівлі-продажу недійсним, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентини Сергійович.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Обухівський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В. Проць