15.11.2022 227/605/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 листопада 2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Левченка А. М.,

за участі

секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2205 від 28.09.1993 року. За вищезазначеною адресою зареєстровано відповідача, однак останній більше дев`ятнадцяти років не проживає у житловому будинку без поважних причин та участі в утриманні житла не приймає. Як зазначає позивач, у 2002 році ОСОБА_2 , переїхав на постійне проживання до іншої області. Дотепер місце проживання відповідача невідомо, встановити зв`язок не виявляється можливим, будь-яких домовленостей щодо утримання житлового приміщення між сторонами не встановлювалося. У зв`язку з наявністю особи, яка не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач має перешкоди оформити договір купівлі-продажу.

Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом судових повісток за адресою реєстрації, які повернулися до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.1993року, зареєстрованого в реєстрі за № 2205, посвідченого державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори Молодняк О.В., що також підтверджується довідкою ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 105 від 11.10.2022року про наявність нерухомого майна за архівними даними станом на 31.12.2012 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.2-4665/6-22 від 16.08.2022 року; копією витягу №15.01-08/1631 від 15.02.2022 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Згідно довідки голови квартального комітету від 08.02.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2002 року.

Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (№ 91-30008/0/15-22 вих. від 16.10.2022 року) надано інформацію зі змісту якої вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у базі даних не виявлено (відомості надано за останні п`ять років).

З інформації Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян - актовий запис про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено. (вих. № 542/13/22/22 від 23.09.2022 року).

Згідно інформації управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Донецькій області Національної поліції України вих. 414/24/01-2022 від 21.09.2022 року громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розшуку не перебуває, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, відомості про знаходження у місцях позбавлення волі відсутні.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 Цивільного кодексу України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 383 цього Кодексу, яка регламентує основні права власників житлового будинку або квартири, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. (Правова позиція ВСУ у справі № 6-709цс16).

Відповідач є сином позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 від 26.09.2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири).

Відповідно до положень статей 3, 15 Цивільного кодексу України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, до яких, зокрема, відноситься такий спосіб захисту як припинення дії, яка порушує право.

Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, враховуючи, що позивач є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 та недоведеність поважності причин відсутності за місцем реєстрації відповідача понад рік, беручи до уваги, що реєстрація ОСОБА_2 у житловому будинку якій належить ОСОБА_1 на праві приватної власності перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивача шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

01.12.2021 року набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021 року, на підставі якого виключено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Цей Закон регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Згідно п.11 ч.1 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстраційна дія це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 27, 80, 141, 206, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя А.М. Левченко

15.11.2022