Номер провадження: 22-ц/813/4780/22
Справа № 500/190/19
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

переглянувши справу №500/190/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення, вселення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2019 року у складі судді Грубіян Л.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись у січні 2019 року до суду з вищеназваним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , просив усунути йому перешкоди в праві користування та володіння квартиро АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з вказаної квартири та вселення його в квартиру (виділені матеріали: а.с.1-2).

11 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом арешту та заборони проведення будь-яких дій з квартирою АДРЕСА_1 (виділені матеріали: а.с.14-15).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2019 року відкрито провадження у справі (виділені матеріали: а.с.16-17).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено; накладено арешт та заборонено проведення будь-яких дій з квартирою АДРЕСА_1 (виділені матеріали: а.с.18-19).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю (виділені матеріали: а.с.20-24).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Квартира АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , де частка кожного рівна Ѕ, з огляду на що накладення обмежень на всю квартиру порушує третьої особи право володіти та розпоряджатися належною їй часткою квартири. Предметом спору у справі є усунення перешкод у праві користування, виселення, вселення, отже спір про право відсутній, тому забезпечення позову накладенням арешту та заборони на спірне майно не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Позивач не навів жодного підтвердженого доказами аргументу щодо існування загрози його майну. Оскаржувана ухвала не створює реального захисту прав позивача, не забезпечує позовні вимоги та обмежує права третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, тому така ухвала підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що квартира є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , остання розпоряджається квартирою без його згоди та відома чим створює перешкоди у користуванні житлом. ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_7 частину коштів в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, без його відома вселила в квартиру ОСОБА_7 та членів його сім`ї. Відповідачі виселитися з квартири не бажають, посилаючись на те, що ОСОБА_4 має намір здійснити відчуження належної їй частки без його ОСОБА_1 згоди. Тому вважає, що є реальна загроза невиконання можливого рішення суду про виселення та вселення. Відповідачі користуються квартирою, проте не сплачують за найм квартири. Крім того, саме йому належить першочергове право на набуття права власності на іншу Ѕ частку квартири, відповідачі сплатити за всю квартиру наміру не мають (виділені матеріали: а.с.58-61).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до визначених статтею 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України); забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

ОСОБА_1 пред`явив до суду позов про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення його та виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_2 адмірала, АДРЕСА_3 як спільне майно подружжя належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2016 року в справі №500/2999/16-ц в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Отже, з набранням законної сили рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2016 року в справі №500/2999/16-ц квартира з правового режиму спільної сумісної власності перейшла в режим спільної часткової власності, де частки кожного з співвласників квартири як то ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рівними.

Спір, що виник, не є спором майнового характеру, як наслідок забезпечення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення, вселення у будь-якому випадку не підлягає забезпеченню накладенням арешту на квартиру із застосуванням пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України.

ОСОБА_1 є власником Ѕ частки квартири, ОСОБА_4 є власником Ѕ частки квартири.

На момент вирішення питання забезпечення позову ОСОБА_4 не залучена до участі в справі в якості відповідача, як наслідок вжиття обмежень у вигляді заборони вчиняти певні дії із застосуванням пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України щодо належної ОСОБА_4 Ѕ частки квартири є неправильним, оскільки дана особа не відповідає за вимогами позивача.

Так як інша Ѕ частка квартири належить ОСОБА_1 , який є позивачем, то вжиття обмежень у вигляді заборони вчиняти певні дії із застосуванням пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України за заявою позивача щодо належної ж позивачу частки квартири суперечить цілям забезпеченню позову.

Крім того, заява про забезпечення позову, що у своїй прохальній частині містить формулювання «заборони проведення будь-яких дій з квартирою» не є правильною, оскільки визначений пунктом 1 частини 2 статті 150 ЦПК України вид забезпечення позову «заборона вчиняти певні дії» передбачає необхідність зазначення в заяві про забезпечення позову вчинення яких саме дій заявник просить забезпечити.

Наявність у ОСОБА_1 передбаченого статтею 362 ЦК України переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності на квартиру не впливає на забезпечення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення, вселення, який пред`явлено до осіб, які не є співласниками квартири.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 19 травня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2019 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення, вселення - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом «арешту та заборони проведення будь-яких дій з квартирою АДРЕСА_1 » - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова