Справа № 127/1993/22
Провадження № 2/127/242/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 рокумісто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Виноградський А.П., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що з 24.01.2010 року по 21.03.2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу батьків донька ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю. Дівчинка є дитиною інвалідом з дитинства за групою «А», має діагноз «вроджена міопатія, затримка моторного та мовного розвитку». За дитиною доглядає матір, вона потребує цілодобового догляду, постійного лікування, спеціалізованого харчування, позивач позбавлена можливості працювати, отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дочку з надбавкою за догляд. Позивач регулярно несе витрати на харчування доньки, купівлю одягу та спеціального взуття, медичне обслуговування, лікування, купівлю спеціалізованого обладнання (візки, тренажери тощо), навчання, комунальні послуги тощо. Відповідач періодично надає позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки, однак встановити регулярність такої допомоги не бажає. Він є здоровою працездатною людиною, офіційно працевлаштований в ТОВ «Епіцентр-К» на посаді керівника відділу, отримує заробітну плату в розмірі 30 000 гривень на місяць, аліменти нікому не сплачує, стягнень за виконавчими листами не має, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини-інваліда в розмірі, про який просить позивач. Викладене стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 10.02.2022 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

24.03.2022 року відповідач на електронну адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому частково позов визнав, в частині призначення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ј частки від його доходів. Відзив мотивований тим, що він з 2014 року щомісяця надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, купував все необхідне для повноцінного розвитку дитини, дарував дитині різні подарунки на Дні народження та свята, та інші речі за бажанням доньки. В 2018 році відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , яка з 2021 року є безробітною та перебуває на утриманні відповідача. Крім того відповідач з 2014 року щомісяця несе витрати в розмірі близько 6 000 грн на оренду квартири в м.Києві. З початком війни та проведенням на території м.Києва бойових дій відповідач втратив основний заробіток, який нараховувався за кількість відпрацьованих годин, у зв`язку з чим він наразі перебуває у скрутному матеріальному становищі, дорогоцінним рухомим чи нерухомим майном він не володіє, автомобіля у власності не має.

01.04.2022 року від представника позивача адвоката Виноградського А.П. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник клопотав про витребування доказів, позовні вимоги підтримав.

Ухвалою суду від 04.04.2022 року витребувано у ТОВ «Епіцентр-К» (м. Київ, вул. Берковецька, 6-К) інформацію щодо місця роботи, посади та розміру заробітної плати відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ); витребувано у ГУ ДПС України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) відомості про місце роботи, посаду та розмір заробітної плати ОСОБА_2 , наявність інших доходів ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у період з 01.01.2020 року по 13.12.2021 року включно, сплачені ОСОБА_2 податки і збори у період з 2020 року по 13.12.2021 року включно із зазначенням виду та суми податку та/або збору; витребувано у Регіонального сервісного центру МВС України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24) інформацію щодо наявності у власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) транспортних засобів із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму двигуна та вартості, інформацію щодо придбання та/або відчуження ОСОБА_2 транспортних засобів у період з 2014 року по 04.01.2022 року із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму двигуна та вартості.

26.04.2022 року від ГУ ДПС України у Вінницькій області до суду надійшла витребувана інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2021 року (а.с.113-116).

06.05.2022 року від Територіального сервісного центру МВС №0541 Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області (Філії ГСЦ МВС) за вих. №31/2-601 надійшла витребувана інформація, згідно якої за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані та не реєструвалися (а.с.120).

Від ТОВ «Епіцентр-К» витребувані докази на дату ухвалення рішення не надійшли. Ухвала суду залишилась не виконана, разом з тим інформація про доходи боржника міститься в затребуваних документах ГУ ДПС України у Вінницькій області.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 30.07.2010 року (а.с.6).

Позивач зареєстрована та проживає разом з донькою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно медичної документації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на «Вроджену міопатію з відсутністю функції стояння та ходи. Конкрантура колінних та гомілково-ступних суглобів з патологічною установою стоп. Гіпотонічна форма дизартрії» (а.с.8-9).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 та довідки №3846 від 17.11.2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з надбавкою на догляд з 01.10.2020 року (а.с.10-11).

Позивач несе витрати на утримання дитини та її лікування.

Відповідач періодично добровільно надає матері своєї доньки матеріальну допомогу на утримання дитини, однак розмір та нерегулярність такої допомоги стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років встановлено: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Наразі дитині позивача та відповідача виповнилося 11 років.

З наданих відповідачем доказів (копій квитанцій) вбачається, що відповідач з 2014 року здійснює поповнення банківської картки відповідача, з квітня 2020 року розмір щомісячних переказів становить 3 500 гривень (а.с.98-99). Останній переказ в 2022 році здійснено 11.02.2022 року.

Крім того відповідач надав суду копії квитанції, видаткових накладних та товарних чеків про придбання іграшок, дитячого одягу, планшету навушників які, з його слів, придбавалися ним для доньки ОСОБА_4 . Позивач у відповіді на відзив заперечила обставину придбання відповідачем для доньки мобільного телефону, придбання відповідачем для доньки решти товарів, зокрема тих, про купівлю яких відповідач надав платіжні документи, позивач хоч прямо не визнала, проте заперечення не висловила.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.78-79 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Враховуючи викладене, беручи до уваги надані відповідачем докази та відсутність спростування позивачем факту придбання батьком дитини (Відповідачем) речей, необхідних дитині, суд дійшов висновку, що відповідач, крім надання позивачу щомісячної матеріальної допомоги, періодично купує для неповнолітньої доньки ОСОБА_4 іграшки та необхідні речі.

На підставі викладеного суд констатує належне виконання відповідачем батьківських обов`язків з утримання неповнолітньої дитини, однак вбачає підстави для часткового задоволення позову, оскільки згода між сторонами щодо розміру аліментів не досягнута, рішення суду сприятиме врегулюванню питання щодо розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення останньою повноліття.

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, офіційно працевлаштований (іншого судом не встановлено), інших утриманців не має та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина і в подальшому потребує такої допомоги. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

При ухваленні рішення у справі суд не бере до уваги твердження відповідача про його щомісячні витрат на оренду квартири в м.Києві в розмірі 6 000 гривень, так як такі витрати відповідачем не доведено належними доказами, не надано суду копії платіжних документів, з яких би вбачалося щомісячне перерахування відповідачем Орендодавцю орендної плати.

Так само недоведеною є обставина втрати відповідачем заробітку у зв`язку з воєнним станом.

Суд звертає увагу позивача на ту обставину, що при ухваленні судом рішення було враховано стан здоров`я дитини, однак зазначає, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, зокрема тяжкою хворобою (ч.1 ст.185 СК України).

Разом із тим, суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення у даній справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України.

Судом враховані всі встановлені та підтверджені доказами обставини, що мають бути враховані при винесенні рішення про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст.182 СК України.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 25.01.2022 року.

У відповідності до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 992,40 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180-183, 191 СК України, ст. 12, 81-82, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 25.01.2022 року, та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за одинмісяць допустити донегайноговиконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: