Номер провадження: 22-ц/813/8468/22
Справа № 513/491/22
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідачі Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"

на рішення Саратського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року, ухваленого Саратським районним судом Одеської області у складі: судді Бучацької А.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що позивач 22 липня 2013 року приєднався до публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» шляхом підписання анкети заяви. 09.06.2022 з відповіді приватного виконавця позивач дізнався що 20.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 1800 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 36693,29 гривень.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем м. Києва Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження № 64503832.

Позивач вважає, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат", положень глави 16 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 295/6, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Оскільки кредитний договір №600248341 від 22 липня 2013 року укладений приєднанням до акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» шляхом підписання анкети заяви, нотаріально не посвідчений та з 22.02.2017 не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не мав права вчиняти виконавчий напис №1800 від 20.01.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості кредитним договором в розмірі 36693,29 грн, а тому такий напис необхідно бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Тому позивач просив суд визнати виконавчий напис № 1800 від 20.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" надійшов відзив про невизнання позову, посилаючись на те, що виконавчий напис нотаріус вчинив з дотриманням ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 295/6. На думку відповідача, виконавчий напис вчинений по безспірній заборгованості, тому не потребує додаткового доказування; для вчинення виконавчого напису подані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, та які передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а позивач не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне (а.с. 73-78).

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надав відповідь на відзив, до якої додав договір 3-1/06/2022 про надання правової допомоги та розрахунок судових витрат, відповідно до якого розмір витрат на правничу допомогу становить 10000 гривень (а.с. 98-100).

Від генерального директора ТОВ "Вердикт Капітал" Іжаковського О.В. надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому він просив відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним, зважаючи на незначну складність даної справи, витрачений адвокатом час та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, а тому вважає, що до позову не подано належних та допустимих документів на підтвердження оплати правничої допомоги, а саме доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємця, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218 (а.с. 63-65).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1800, вчинений 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості за договором № 600248341 від 22.07.2013 року за період з 16 січня 2019 року по 05 січня 2021 року включно, в загальному розмірі 36693,29 грн, яка складається з: 16713, 66 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 13999,35 грн - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5980, 28 грн - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 650 грн - плата за вчинення виконавчого напису.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн та на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус врахував та перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та виконав вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" про безспірність заборгованості. Тому суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірними, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог до приватного нотаріуса, суд зазначив, що нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, тобто відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а тому суд у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовив, оскільки приватний нотаріус є неналежним відповідачем у цій справі.

В апеляційній скарзі відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в повному обсязі, включаючи стягнення витрат на надання правничої допомоги.

Доводами апеляційної скарги є те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису- це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником (постанова ВС від 10.04.2019 у справі №201/11696/16-ц), а відкриття провадження у судовій справі відбувається у зв`язку із наявністю спору між сторонами, як правило, щодо існування заборгованості або з приводу її розміру та /або розміру штрафних санкцій. Під час судового розгляду справи позивач має довести, а суд встановити факт існування заборгованості, її розмір, право позивача на її стягнення. Оскільки одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, то у відповідача наявне право вимоги до позивача ОСОБА_1 , і розглядаючи справи вказаної категорії суд, з огляду на невизначеність законодавством виключного переліку обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, має встановити ці обставини за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів - чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість, саме якого розміру, та чи не було невирішених по суті спору щодо заборгованості або її розміру тощо (Постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17), чого судом не здійснено.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, скаржник зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних і наведені в позовній заяві доводи грунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, а тому гонорар адвоката в такому розмірі не відповідає критеріям співмірності (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, середня вартість адвокатських послуг в аналогічних справах складає 1907 грн.

Скаржник звертає увагу суду, що відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яке судом першої інстанції не оцінено, суд не дав йому оцінки та будь-яких документів, що передбачені чинним законодавством на підтвердження витрат на надання правничої допомоги, відповідачу не було надано і не надсилалось, тобто не зрозуміло з яких підстав стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» 10000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Федяєва С.В. апеляційну скаргу не визнав та просив рішення суду залишити без змін, оскільки з 22.07.2017 нотаріально не посвідчений кредитний договір не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса (Постанова ВП ВС від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17), а розмір гонорару погоджений між сторонами договору про надання правової допомоги, і суд не вправі втручатися в ці відносини. Позивачем було зазначено орієнтовний розмір витрат за змістом позовної заяви, у встановлений ЦПК строк докази таких витрат та їх розрахунок надані, а наведена скаржником судова практика є однобокою, оскільки в інших справах аналогічної категорії суд стягував значно більші суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Сторони, третя особа приватний нотаріус виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, зокрема, сторони повідомлені як користувачі підсистеми Електронний суд, від сторони позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Саратського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року відповідає.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Натомість, за загальним правилом нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц наголосила на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).

Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. з посиланням на статті 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункт 2 Переліку, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.1999 № 1172, за заявою ТОВ "Вердикт Капітал" вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 1800, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є Боржником за Кредитним договором № 600248341 від 22.07.2013, укладеним між ним та Акціонерним товариством "Альфа-Банк", право вимоги за яким було відступлено ТОВ "Кредитні Ініціативи" на підставі договору відступлення прав вимог за кредитними договорами від 21 червня 2016 року, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 05.01.2021. Сума заборгованості становить 36693,29 грн, яка складається з: 16713,66 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту; 13999,35 гривень строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 5980,28 гривень строкова заборгованість за штрафами і пенями; 650 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача (а.с. 9).

15 лютого 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 64503823 з примусового виконання виконавчого напису № 1800 від 20 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості у розмірі 37343,29 гривень (а.с. 12).

Нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Горая Олега Станіславовича припинено 25 лютого 2021 року, документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Горая О.С. на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву не передавалися, що вбачається із відповіді міністерства юстиції України (а.с. 14).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Суд вірно врахував наведене та дійшов висновку як про обґрунтованість позовних вимог по суті до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", так і про необґрунтованість до відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича з огляду на неналежність вказаного відповідача у справі цієї категорії, оскільки предметом позову є спір про право, а помилкові доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги, який зводиться до роз`яснення змісту суті вчинення нотаріусом виконавчого напису як нотаріальної дії, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна за вже виниклим у першого правом.

Позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог надано суду копію анкети-заяви про акцент Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк», яке є первісним кредитором, на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» на ім`я ОСОБА_1 від 22.07.2013 (а.с. 7), з якої вбачається відсутність розміру отриманого кредиту, процентів за користування кредитом та комісії і порядку їх нарахування, строку дії кредитного договору тощо.

Слушними є доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу про те, що скаржником ТОВ «Вердикт Капітал» на спростування висновків суду про обґрунтованість позову та безпідставність вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису не надано доказів того, що заборгованість утворилася протягом останніх трьох років, що кредитний договір був нотаріально посвідчений, як того вимагає пп «а» п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Скаржником не надано доказів того, вказаний договір від 22.07.2013 посвідчений нотаріально.

Крім того, колегія суддів також зазначає, що Постановою Кабінетів Міністрів України від 26 листопада 2014 року за № 662 у вказаний Перелік внесені зміни. Зокрема, доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Перелік документів доповнено новим розділом: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Надана скаржником та сформована відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» виписка з особового рахунка № НОМЕР_1 про наявність заборгованості за кредитним договором № 600248341 від 22.07.2013 у розмірі 36693,29 грн (заборгованість за сумою кредиту 16713,66 грн, заборгованість за процентами та комісією 19979,63 грн) станом на 05.01.2021 (включно) не може бути взята до уваги як беззаперечний доказ наявності заборгованості, того, що вказана заборгованість утворилася та розрахована за останні три роки, що передували зверненню до нотаріуса, розрахована відповідно до умов укладеного між сторонами договору тощо.

Також, заперечуючи проти позову, саме відповідач ТОВ «Кердикт Капітал» мав надати докази переходу права вимоги від первісного кредитора ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором від 22.07.2013 № 600248341, а також докази надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушень та докази належного отримання останнім такої вимоги.

Як не заслуговують на увагу помилкові доводи апеляційної скарги про неправильність вирішення судом питання щодо розміру судових витрат, стягнутих з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Судом задоволено у повному обсязі заявлені до відшкодування позивачем понесені ним судові витрати у загальному розмірі 10000 грн, які складаються з усної консультації адвокатом - 2 години, витребування інформації від приватного виконавця 2 години, складення позовної заяви 3 години, складення інших процесуальних документів 3 години, відправлення позовної заяви сторонам по справі 1 година, складення відзиву 3 години, загалом 14 годин, Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги №3-1/06/2022 від 03.06.2022 між сторонами договору погоджено загальну вартість послуг у розмірі 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу спростовують змістом оскаржуваного рішення, оскільки судом надано вірно оцінку всім викладеним у вказаному клопотання доводам про обов`язок підтвердити заявником понесених витрат шляхом надання договору-доручення, документів, що свідчать про оплату, детального опису вчинених дій, та ненадання позивачем Книги обліку доходів та витрат.

Суд, зокрема правильно вважав безпідставним наведене, оскільки детальний опис виконаних робіт наданий позивачем, і також нормами ЦПК України не передбачено подання адвокатом доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481, на підтвердження отриманих ним доходів за надання правничої допомоги у конкретній справі за умови наявності інших, передбачених законом доказів (договору про надання правової допомоги, платіжних доручень, квитанції, тощо).

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати (пункт 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність від 16.09.2013 року № 481).

Отже, Книга обліку доходів і витрат не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує господарську операцію, а тому неподання доказів ведення такої книги не може бути підставою для відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України до відшкодування підлягають витрати, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи.

Оскільки інших доводів клопотання про зменшення судових витрат не містило, то судом належно його розглянуто та дано оцінку всім доводам.

Будь-яких доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми матеріального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову. Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 29 листопада 2022 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В.Кострицький

Ю.П. Лозко

.