Справа № 362/3506/19
Провадження № 2/362/148/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарях Власенко О.Г., Лущик Т.М.,

Макусі О.А., Чорній М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, припинення права власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона разом із відповідачкою є співвласниками в рівних частках по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок за вказаною адресою.

Посилаючись на відповідні положення цивільного законодавства щодо поділу майна і компенсації частки співвласника у спільному майні, позивачка просить стягнути на свою користь з відповідачки грошову компенсацію вартості половини вказаного нерухомого майна, припинити її право власності на дане нерухоме майно та визнати за відповідачкою право власності на усі вказані три об`єкти даного нерухомого майна в повних частках.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити вимоги позову з викладених у ньому підстав.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні не визнали вимоги позову та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідачка не має можливості виплатити на користь позивачки відповідну грошову компенсацію вартості нерухомого майна.

Вислухавши вступне слово сторін і їх представників та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 листопада 2014 року вбачається, що сторони є співвласниками в рівних частках по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 (т.с. 1, а.с. 18, 100).

Також, відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 19 листопад 2014 року сторони набули у спадок в рівних часток по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,4100 га., кадастровий номер :01:026:0014 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Вінницькі Стави Васильківського району Київської області та земельної ділянки площею 0,2500 га., кадастровий номер :01:026:0013 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території села Вінницькі Стави Васильківського району Київської області (т.с. 1, ас. 20, 23).

Для визначення вартості спірного майна та технічної можливості його поділу і визначення варіантів такого поділу за клопотанням представника позивача у справі було призначено і проведено судову комплексну будівельно-технічну, оціночно-будівельну і оціночно-земельну експертизу.

Так, згідно із висновком експерта № СЕ-1201-1-1188.20 від 11.10.2021 року судом встановлено:

- ринкову вартість усіх трьох спірних об`єктів нерухомого майна;

- неможливість поділу спірного житлового будинку відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва;

- три варіанти розподілу в окремі житлові приміщення із самостійними входами даного житлового будинку (т.с. 2, а.с. 63 128).

Вирішуючи справу по суті спору, суд керується наступними нормами законодавства.

Частина перша статті 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Згідно із нормою частини третьої статті 370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Норми статті 364 ЦПК України передбачають, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною другою статті 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При цьому, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників; володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом; незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Отже, з урахуванням аналізу вищезазначених норм і закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 січня 2016 року (провадження № 6-2925цс16) та Верховним Судом у постанові від 13 липня 2018 року у справі № 610/2035/17-ц.

Під час розгляду справи в судовому засіданні судом встановлено, що поділити спірний будинок технічно неможливо, позивачка фактично не користується спільним майном як співвласник, а відповідачка як інших співвласник не спроможна виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно, оскільки це становитиме для неї надмірний тягар.

Тобто, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідачки на користь позивачки компенсації вартості її часток у спільному майні в загальному розмірі 412 592 гривні 00 копійок становитиме для відповідачки надмірний тягар.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність передбачених частиною другою статті 364 ЦК України підстав для компенсації позивачу як співвласникові вартості частки спільного майна, оскільки відповідачка як інший співвласник цього майна не надала згоду на виплату такої компенсації та примусове стягнення за рішенням суду вказаної вартості часток відповідачки у спільному майні в загальному розмірі 412 592 гривні 00 копійок безумовно буде становити для відповідачки надмірний тягар.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Також, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 26, 356, 358, 364, 370 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, припинення права власності та визнання права власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду 25 травня 2022 року.