Провадження № 2/761/5483/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

за участю

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ:

23.09.2021 року на адресу суду надійшла вказана позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 165 000 доларів США, а також судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.11.2017 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США на підготовку до підписання та підписання інвестиційного договору на будівництво жилого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 про що написав розписку.

В подальшому, 05.12.2017 року відповідач отримав від позивача ще 50 000 доларів США та 21.12.2017 року - 65 000 доларів США, що відповідач власноруч письмово засвідчив 18.01.2019 року. Отже, загальна грошова сума, що була отримана відповідачем від позивача за вказаними розписками становила 165 000 доларів США.

Також позивач зазначає, що сторони також підписали між собою Угоду №1 від 24.11.2017 року, яка за своєю суттю є договором про наміри, згідно якої визначили напрямки співпраці. Вказана Угода передбачала, що відповідач зобов`язується зробити все можливе для підписання 3-х (2-х) стороннього контракту на інвестицію в будівництво житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, відповідно до вказаної угоди, позивач мав отримати назад проінвестовані кошти, а також отримати 50% від решти активів (грошей, метрів квадратних). Отже, додатково відповідною угодою сторони передбачили, що передані позивачем кошти мали бути повернуті позивачу.

Разом з тим, відповідний інвестиційний проект не був розпочатий взагалі, жодних дій щодо його реалізації відповідачем не було здійснено, інвестиційний договір укладений не був.

Зважаючи на те, що строку повернення коштів сторонами не було визначено, 18.08.2021 року позивач направив відповідачу повідомлення про необхідність повернення коштів у розмірі 165 000 (сто шістдесят п`ять тисяч) доларів США, які попередньо були йому передані. Однак, у визначений час відповідач грошові кошти не повернув, тому позивач вважає, що відповідач отримав безпідставно вказані кошти, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом свої порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2017 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США на підготовку до підписання та підписання інвестиційного договору на будівництво жилого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження отримання коштів відповідач написав розписку.

Крім цього, ОСОБА_3 отримав 05.12.2017 року та 21.12.2017 року від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США та 65 000 доларів США, про що свідчить розписка від 18.01.2019 року.

Як зазначив представник позивача, відповідний інвестиційний проект не був розпочатий взагалі, жодних дій щодо його реалізації відповідачем не було здійснено, інвестиційний договір укладений не був.

Відповідач не надав суду доказів на спростування зазначених обставин.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була укладена Угода №1 за якою сторони виявили волю для реалізації проекту «Мельникова 40» (отримання прибутку, після реалізації побудованих, проінвестованих метрів квадратної житлової та нежитлової площі майбутнього житлового комплексу).

ОСОБА_3 за умовами Угоди, зобов`язувався зробити все можливе для підписання 3-х (2-х) стороннього контракту на інвестицію в будівництво житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2021 року позивач направив відповідачу повідомлення про необхідність повернення до 25.08.2021 року коштів у розмірі 165 000 (сто шістдесят п`ять тисяч) доларів США, які попередньо були йому передані. Однак, у визначений час відповідач грошові кошти не повернув.

Крім того, представником позивача було надано докази того, що ОСОБА_3 особисто підписував розписку про отримання коштів від позивача, а саме висновок експерта №1-31/10 від 31.10.2022 року.

Відповідач не надав суду доказів повернення грошових коштів.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, тому суд вважає, що відпали правові підстави для набуття ОСОБА_3 коштів в розмірі 165 000,00 доларів США, оскільки інвестиційний договір укладений не був.

Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав доказів повернення грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 11 350,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 1212 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 280-282, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 165 000 (сто шістдесят п`ять тисяч) доларів США 00 центів та 11 350,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2022 року

Суддя: Н.Г. Притула