Справа № 521/3579/21
Провадження № 2/521/475/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Філімончук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство «АРТЕМ БАНК», про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство «АРТЕМ БАНК», про стягнення майнової шкоди.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказала, що 24 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "АРТЕМ-БАНК" та ОСОБА_2 укладено договір № 15971 банківського вкладу (депозиту) з правом поповнення та виплатою процентів щомісячно (без строкового розірвання договору, з продовженням строку зберігання вкладу) у доларах США, предметом якого є розміщення вкладу в сумі 6000,00 доларів США, на строк до 26.01.2017 року.

Як вказала позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 Бочаров ОСОБА_3 помер, та вона, як єдина спадкоємиця за законом прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку.

Також, позивач вказала, що 11.07.2019 року Фондом гарантування вкладів на її адресу було надано відповідь, згідно якої, керуючись п. 4 ст. 37, 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Артем-Банк» були надані зміни до переліку рахунків вкладників АТ «Артем-Банк» в частині зменшення залишку на рахунку вкладника ОСОБА_2 на підставі застосування наслідків нікчемності.

Не погодившись із вказаним, ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду, та рішенням Одеського окружного адміністративного суду, від 24.09.2019 року, по справі № 420/4429/19 її позовні вимоги до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем банк» Шевченко Андрія Миколайовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «АРТЕМ-БАНК» щодо не включення ОСОБА_2 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «АРТЕМ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) № 15971 від 24.10.2016 року у розмірі 6000 дол. США;

- зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко А.М. включити інформацію про ОСОБА_1 як спадкоємця вкладника ОСОБА_2 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "АРТЕМ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу (депозиту) № 15971 від 24.10.2016 року в сумі 6000,00 дол. США. та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію (зміни та доповнення до Переліку рахунків вкладників) про спадкоємця вкладника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплату коштів за договором банківського вкладу (депозиту) № 15971 від 24.10.2016 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач стверджує, що 07.11.2019 року рішення суду було надано до АТ «АРТЕМ БАНК» для виконання. 23.10.2019 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, як вказує позивач, з 23.10.2019 року ПАТ «АРТЕМ БАНК» не здійснює жодних виплат гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами, а тому вона не має жодної можливості отримання зазначених коштів.

На думку ОСОБА_1 , діями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» їй було завдано матеріальну шкоду в розмірі 156070,20 грн. (6000 тисяч доларів США за курсом НБУ станом на час введення тимчасової адміністрації в ПАТ «АРТЕМ БАНК»), яку вона просила суд стягнути на свою користь.

У відкрите судове засідання позивач не з`явилася, до суду її представник надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги, справу розглянути за відсутності сторони позивача (а. с. 125).

Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, до суду надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог (а. с. 63 73).

Так, представник ФГВФО вказав, що у даній справі відсутнє порушене право позивача, оскільки Фонд гарантування не здійснює самостійно виведення банку з ринку, а делегує частину своїх повноважень Уповноваженій особі на здійснення тимчасової адміністрації/ліквідації банку.

Також, представник відповідача вказав, що у Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників. Загальний реєстр не складається та не затверджується уповноваженою особою Фонду гарантування, як і Перелік вкладників не складається та не затверджується Фондом гарантування.

Представник відповідача вказав, що повноваження щодо формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, та визначення сум, що підлягають відшкодуванню покладені на Уповноважену особу Фонду.

Окрім того, як вказав представник відповідача, 23.10.2019 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Артем-Банк» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Представник ФГВФО вказує, що саме лише посилання позивача на те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду, від 24.11.2019 року по справі № 420/4429/19 не виконано, не є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди.

Представник відповідача вказує, що позивачем не доведено факт саме протиправного та винного заподіяння шкоди Фондом, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

24 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "АРТЕМ-БАНК" та ОСОБА_2 укладено договір № 15971 банківського вкладу (депозиту) з правом поповнення та виплатою процентів щомісячно ( без строкового розірвання договору, з продовженням строку зберігання вкладу) у доларах США (далі - Договір), предметом якого є розміщення вкладу в сумі 6000,00 доларів США, на строк до 26.01.2017 р. Відповідно до п.1.2 договору вкладник перераховує грошові кошти у безготівковій формі або вносить готівкою на Рахунок, а Банк приймає грошові кошти (а. с. 7 10).

Згідно квитанцій № TR.50467.1840.34 та TR/50467.403.34 від 24.10.2016 року на депозитний рахунок № НОМЕР_1 , який був відкритий відповідно до п. 1.1 Договору, були зараховані кошти у розмір 6000,00 дол. США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 Бочаров ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_1 , як єдиний законний спадкоємець, звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса (а. с. 12).

17.04.2019 року позивачем на адресу Фонду гарантування вкладів було направлено запит про надання інформації щодо вкладника ОСОБА_2 , у відповідь на який 08.05.2019 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було повідомлено, що на рахунку ОСОБА_2 наявна гарантована сума відшкодування у розмірі 10,92 грн. (а. с. 13).

11.06.2019 року ОСОБА_1 було повторно направлено запит, до якого долучено копію Договору банківського вкладу № 15971, у відповідь на який 11.07.2019 року Фондом гарантування вкладів на адресу позивача було повідомлено, що керуючись п. 4 ст. 37, 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Артем-Банк» були надані зміни до переліку рахунків вкладників АТ «Артем-Банк» в частині зменшення залишку на рахунку вкладника ОСОБА_2 на підставі застосування наслідків нікчемності (а. с. 14).

Не погоджуючись із зазначеними діями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем банк», ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду, від 24.09.2019 р., по справі № 420/4429/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем банк» Шевченко Андрія Миколайовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «АРТЕМ-БАНК» щодо не включення ОСОБА_2 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «АРТЕМ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) № 15971 від 24.10.2016 року у розмірі 6000 дол. США; зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко А.М. включити інформацію про ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) як спадкоємця вкладника ОСОБА_2 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "АРТЕМ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу (депозиту) № 15971 від 24.10.2016 року в сумі 6000,00 дол. США. та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію (зміни та доповнення до Переліку рахунків вкладників) про спадкоємця вкладника ОСОБА_2 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) - ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), якій необхідно здійснити виплату коштів за договором банківського вкладу (депозиту) № 15971 від 24.10.2016 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а. с. 15 31).

Зазначене рішення набрало законної сили 25.10.2019 р. станом на час розгляду справи відповідачем не оскаржено.

07.11.2019 р. рішення суду, від 24.09.2019 р., було подано до АТ «АРТЕМ БАНК» для виконання (а. с. 32).

Проте, як вказує позивач, станом на час звернення ОСОБА_1 до суду рішення Одеського окружного адміністративного суду ПАТ «АРТЕМ БАНК» не виконано.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2664-III фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду та згідно з ч.3 ст.12 має повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом і кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За частиною другою статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, від 01.09.2020 року, 23 жовтня 2019 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» було подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 33).

Тобто, з 23.10.2019 р. ПАТ «АРТЕМ БАНК» не здійснює жодних виплат гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами, а тому ОСОБА_1 не має жодної можливості отримання зазначених коштів.

Протиправність дій уповноваженої особи Фонду Шевченка А.М. щодо не включення ОСОБА_2 спадкоємцем якого є ОСОБА_1 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "АРТЕМ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) № 15971, від 24.10.2016 року, у розмірі 6000 дол. США, призвели до неможливості отримання ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у зв`язку із ліквідацією АТ «АРТЕМ-БАНК», що, також, встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду, від 24.09.2019 р., яке набрало законної сили.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду, від 24.09.2019 р. встановлена вина завдавача шкоди, а саме необґрунтоване визнання нікчемним Договору банківського вкладу № 15971 від 24.10.2016 р. на загальну суму 6000 дол. США.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про наявність шкоди, завданої ОСОБА_1 , так як неможливість отримання ОСОБА_1 коштів за банківським вкладом в розмірі 6000 дол. США є прямою майновою шкодою, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою: неможливість отримання ОСОБА_1 відшкодування є результатом протиправною поведінки працівника ФГВФО, а саме прийняття рішення про визнання нікчемним Договору банківського вкладу № 15971, від 24.10.2016 р., на загальну суму 6000 дол. США та, відповідно не включення ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "АРТЕМ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Розмір гарантованого відшкодування встановлюється за офіційним курсом Національного Банку України, встановленим на дату впровадження тимчасової адміністрації в АТ «АРТЕМ-БАНК», тобто на 16.11.2016 р. (1 долар США = 26,0118 грн.).

Розмір майнової шкоди становить 156070,20 грн. (6000 дол. США х 26,0118 грн.), яка підлягає стягненню з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача, як з роботодавця особи, дії якої привели до зазначеної майнової шкоди.

Щодо посилань відповідача на пріоритет норм спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у спірних правовідносинах то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

22 червня 2021 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову по справі № 334/3161/17, в якій суд дійшов до наступного висновку щодо пріоритетності норм законодавства:

«У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 вказано: Згідно з правовою позицією Конституційного Суду Україниконкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу .

Відтак, хоч Закон № 1952-ІV прийнятий пізніше, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно.

Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. пізніший закон скасовує попередній ) у цій ситуації неможливе.

Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акту, який має юридичну силу закону України.

Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України.»

Тобто, Велика Палата Верховного Суду визначила, що при колізії норм Кодексу та Закону застосуванню підлягають норми Кодексу.

Зі змісту зазначеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду даної справи, у випадку колізії норм Цивільного Кодексу України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», застосуванню підлягають саме норми Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

17.08.2020 року, між ОСОБА_1 та адвокатом Шестопаловим О.О. було укладено Договір про надання правової допомоги (а. с.127).

До матеріалів справи на підставі Договору про надання правової допомоги, долучено ордер адвоката Шестопалова О.О. (а. с.40).

Також, представником позивача надано до суду Акт виконаних робіт, в якому вказано назву послуг та кількість витраченого часу, зокрема: вивчення матеріалів - 4 години; підготовка позовної заяви - 6 годин; підготовка пояснень - 2 години. За все це адвокат просив стягнути з відповідача гонорар, що становить 1/2 суми стягнутої з відповідача, а саме - 78535, 10 грн. (а.с.133).

Тобто, належного розрахунку щодо витрат на правничу допомогу, до суду не надано.

Крім того, скільки коштів ОСОБА_1 за вказану роботу було сплачено адвокату, у цьому Акті виконаних робіт не вказано, як і не долучено доказів сплати ОСОБА_1 адвокату Шестопалову О.О. коштів.

У відповідності до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

У своїй ухвалі, від 11.02.2019 року, по справі №335/9780/15-ц, Касаційний цивільний суд Верховного Суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи наведене та, зважаючи на те, що з позовом до суду позивач звернулась 12.03.2021 року, розгляд справи неодноразово відкладався за заявами та у зв`язку з неявкою відповідача, враховуючи довготривалий розгляд справи, явку представника позивача у судові засідання, суд приходить до висновку про часткове відшкодування заявлених витрат на правову допомогу та зазначає про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 12000 грн..

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судовий збір по справі становить 908,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 17, 26 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 11, 1166, 1172 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 15, 76, 77, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство «АРТЕМ БАНК», про стягнення майнової шкоди, задовольнити.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНКОПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) майнову шкоду в розмірі 156070,20 грн.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНКОПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) на користь держави судовий збір по справі, в розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук