Справа № 334/1952/22
Провадження № 2/331/1589/2022
14 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.,
за участю секретаря Мироненко О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНКІ БРАЗЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати,
ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 травня 2021 року між ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» та ОСОБА_1 був укладений Договір суборенди нежитлового приміщення №01-05-2021-СОБ152, відповідно до умов якого орендар зобов`язався передати суборендарю у тимчасове платне користування визначене майно: частину нежитлового приміщення з прибудовою літ. А-2, А3, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторони договору суборенди досягли згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать їх підписи у договорі суборенди.
Крім того, сторони також чітко визначили питання щодо відповідальності у випадку невиконання чи неналежного виконання умов договору.
На виконання умов договору 05.05.2021 року відповідно до акту приймання-передавання нежитлового приміщення орендарем було передано, а суборендарем було прийняте визначене майно.
Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем і передав йому нежитлове приміщення у строки та на умовах, передбачених договором.
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2022 року дана справа була передана за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, звідки у подальшому відповідно до ухвали від 07 липня 2022 року вона була передана за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2022 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 01 травня 2021 року між ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» в особі директора Волкова В.П. та ОСОБА_1 був укладений Договір суборенди нежитлового приміщення №01-05-2021-СОБ152.
Відповідно до п.1 договору орендар зобов`язується передати суборендарю в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення з прибудовою літ. А-2, А3, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з п.2.1. договору приміщення передається суборендарю на підставі акту приймання-передачі, у якому вказується опис його технічного стану. Акт приймання-передачі може мати додаток у вигляді фото-таблиці.
Сторони договору суборенди досягли згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать їх підписи у договорі суборенди.
Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частина 1 ст. 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч.1 ст.759 та ч.3 ст.774 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
На виконання умов договору 05.05.2021 року відповідно до акту приймання-передавання нежитлового приміщення, копія якого долучена до матеріалів справи, орендарем було передано, а суборендарем було прийнято зазначене у п.1. договору суборенди нежитлове приміщення.
Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Згідно з п.4.7. договору в орендну плату входять витрати за комунальні послуги (вода, електроенергія, опалення, послуги утримання будинку і прибудинкової території, сигналізація, вивіз сміття, ліфту, охорони тощо).
Згідно з п.4.3. договору суборендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату орендарю.
Як передбачено п.11.1. договору, цей договір набуває чинності, починаючи з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, і діє до 30 квітня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором.
Судом встановлено та відповідачем жодним чином не спростовано, що до теперішнього часу в порушення умов договору суборенди відповідачем не була сплачена орендна плата за травень, червень та липень 2021 року.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв - ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч.1 ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а за приписами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частиною 5 ст. 762 ЦК України визначено, що плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Пунктом 8.1. договору суборенди передбачено, що за невиконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Згідно із ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч.1 ст.551 ЦК України).
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом (ч.2 ст.551 ЦК України).
Відповідно до п.8.2. договору суборенди сторони домовились, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати суборендар сплачує орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежів за кожен день прострочення.
Також ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, суд бере до уваги, що надані позивачем розрахунки відповідачем не оспорені, контррозрахунки ним до суду надані не були.
Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача перед позивачем за договором суборенди у сумі 244282,03 грн.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3664,23 грн.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549, 550, 610, 612, 615, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 759, 762, 764, 774,ЦК України, ст. 3, 4, 11-13, 19, 263, 265, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНКІ БРАЗЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складений 14 листопада 2022 року.
Суддя: О.Є.Жукова