Номер провадження: 22-ц/813/458/22
Справа № 496/450/21
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомарецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, а саме просив суд стягнути з останнього на свою користь грошові кошти у сумі 115 696 грн. у якості відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, в результаті механічних пошкоджень автомобіля; кошти в сумі 7400 грн., за витрати, пов`язані із оплатою послуг евакуатора з місця ДТП до міста Балта Одеської області; кошти у сумі 50000 грн. у якості відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, а також судові витрати, що складаються з 1730,96 грн судовий збір за звернення до суду із позовом, 454,0 за подання заяви про забезпечення позову, 5300,0 грн витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу, а також витрати на забезпечення прибуття позивача до приміщення суду у розмірі 1000,0 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що 19.10.2020 року о 18:00 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю марки BMW 530D, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем марки VOLKSWAGEN CRAFTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Постановою Березанського районного суду Одеської області від 22.01.2021 року по справі №509/5325/20 встановлено, що зіткнення вищевказаних автомобілів знаходиться в прямому причинному зв`язку із грубим порушенням водієм автомобіля BMW 530D, ОСОБА_2 , вимог п.10.3Правил дорожнього руху, та визнано його винним у скоєнні

адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті вищезазначеного ДТП та винних дій відповідача було пошкоджено автомобіль позивача та завдано йому матеріальних збитків на суму 115696 грн. Внаслідок отриманих механічних пошкоджень автомобіль позивача вийшов із ладу, подальше його пересування своїм ходом було неможливе, а тому позивач був вимушений скористатися послугами евакуатора, на якому його автомобіль було доставлено з місця ДТП до його теперішнього місця зберігання - м. Балта Одеської області, що потягло за собою понесення позивачем додаткових витрат на це у розмірі 7400 грн. Позивачу також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватись вказаним автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків позивача, певним ударом його престижу. Позивач був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. Крім того, позивач є фізичною особою-підприємцем, вид господарської діяльності згідно КВЕД 47.11: роздрібна торгівля у неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування та згідно КВЕД 49.41: діяльність вантажного автомобільного транспорту. В результаті пошкодження автомобілю позивача, він продовжуючи сплачувати податки до державного бюджету, був позбавлений можливості у нормальному режимі здійснювати свою господарську діяльність, вимушений був відмовляти своїм постійним клієнтам у наданні їм послуг з вантажного перевезення, виникли затримки із постачанням товарів до торгових точок, що додатково негативно відображається на репутації позивача, він також був вимушений оправдуватись перед своїми клієнтами, шукати інші шляхи виходу із цієї ситуації, позичати у своїх знайомих транспорт для своїх невідкладних потреб. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено у розмірі 50000 грн. Оскільки відповідач не застрахував свою цивільну відповідальність на такий випадок, у нього відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому позовні вимоги пред`являються саме до відповідача, з вини якого і сталось зазначене ДТП (т. 1, а.с. 124-232).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021 року позовні вимоги було задоволено частково, вирішено стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти у сумі 115696 грн. у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати у розмірі 1730,96 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т. 2, а.с. 58-63).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 20.12.2021 року звернувся до суду із апеляційною скаргою. В своїй скарзі апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначає, що не погоджується з висновком звіту незалежної оцінки з визначення матеріального збитку, проведеного ТОВ «Бюро Технічної Інвентаризації». Апелянт посилається на те, що він заявляв клопотання про призначення експертизи в справі, однак судом першої інстанції експертиза призначена не була. Також на думку апелянта посилання суду першої інстанції на звіт від 25.11.2020, як на доказ заподіяння матеріальної шкоди є безпідставним, оскільки вказаний звіт не є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України. Тому апелянт просить задовольнити його апеляційну скаргу (т. 2, а.с. 73-74).

04.01.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021 року, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його таким, що суперечить вимогам закону та практиці Верховного Суду, оскільки дорожньо-транспортна

пригода та її наслідки призвели, в свою чергу, до пошкодження транспортного засобу потерпілого, значно вплинули на нормальні життєві зв`язки. Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що на для отримання відповідного звіту незалежної оцінки з визначенням матеріальних збитків транспортних засобів, скаржником було витрачено власні кошти у розмірі 5300 грн, що, в свою чергу, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором на проведення оцінки, укладеним 21.10.2020 року між ОСОБА_1 та експертом СОД ТОВБТІ Клепань Юлією Вікторівною та актом прийняття-передачі виконання робіт від 15.11.2020 року (т. 2, а.с. 80-83).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.03.2022 року було відкрито апеляційне провадження та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (т. 2, а.с. 101-103). Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ухвалою від 30.09.2022 року було повернуто апелянту у зв`язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги (т. 2, а.с. 107-109).

Сторони своїм правом закріпленим статтею 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2020 року о 18.00 год. в Одеській області, Біляївській район на 20 км. Об`їзної дороги буд. 20 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом BMW 530D, державний номерний знак НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю VOLKSWAGEN CRAFTER державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв зіткнення, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР України.В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 19.01.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення (т. 1, а.с. 11-14). Постановою Миколаївського апеляційного суду від 02.03.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 19.01.2021 року скасовано в частині накладення адміністративного стягнення, в іншій частині щодо визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення залишено без змін (т.2, а.с. 52-54).

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була.

Згідно долученого звіту незалежної оцінки, вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen Crafter», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2014 року випуску, власником якого є ОСОБА_1 , станом на дату оцінки становить 115696,0 грн (т. 1, а.с. 138-159).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що докази наданні позивачем є достатніми, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача майнової шкоди є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та не обґрунтував зазначений розмір заподіяної йому моральної шкоди.

Апеляційний суд частково не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт, в свою чергу, звертаючись до суду із апеляційною скаргою зазначав, що судом першої інстанції не враховано факт завдання йому дорожньо-транспортною пригодою моральної шкоди, яка полягає в порушенні встановленого ритму життя, обмеженні можливості задоволення культурно-побутових потреб, виникнення роздратованості, постійних переживаннях та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

За положенням ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень п.п.3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, котра відбулася 19.10.2020 року в Одеській області, Біляївський район на 20 км Об`їзної дороги, буд. 20, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в тому числі автомобіль Volkswagen Crafter, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивач ОСОБА_1 . Винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП було визнано ОСОБА_2 постановою Березанського районного суду Одеської області від 22 01.2021 року.

З вищенаведене можна дійти висновку, що заподіяння шкоди ОСОБА_1 є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки під керуванням ОСОБА_2 , враховуючи також, що останній погоджувався із відповідними позовними вимогами щодо відшкодування завданої моральної шкоди, що вбачається із відзиву відповідача на позовну заяву від 16.09.2021 року, однак не погоджувався з її розміром (т. 1, а.с. 24-27), апеляційний суд приходить до висновку про неврахування судом першої інстанції, що діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях останнього у зв`язку з ушкодженням власності автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормального життєвого розпорядку, що відповідно є підставами для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Разом з тим, заявлений позивачем розмір моральної шкоди є значно завищеним, що в свою чергу не відповідає вимогам виваженості, розумності та справедливості під час визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи. Відповідна правова позиція міститься в постанові ВС від 18.02.2021 року по справі № 758/8728/16.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 2000,0 грн, що є достатнім та визначеним з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Також слід зазначити, що згідно положень ст. 133 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було понесено відповідні витрати на проведення незалежної оцінки з визначення матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу у розмірі 5300,0 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи договором на проведення незалежної оцінки нанесеного збитку, актом про приймання-передачі виконання робіт. Проте, вищенаведене не враховано судом першої інстанції та взагалі не надано будь-якої правової оцінки заявленим позовним вимогам в цій частині. Відповідно, доводи апелянта в цій частині також підлягають задоволенню.

Стаття 376 ЦПК України закріплює правові підстави скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення Біляївського районного суду Одеської області в частині відмовлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про компенсацію завданої моральної шкоди та ухвалити в даній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) завдану моральну шкоду у розмірі 2000,0 грн та вартість понесених судових витрат на визначення вартості матеріального збитку завданого колісному транспортному засобу у розмірі 5300,0 грн.

В іншій частині рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький