1Справа № 335/9629/21 2/335/371/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Огнев`юк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю командитне товариство «Ньюкон» до ОСОБА_1 про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2021 року позивач ТОВ командитне товариство «Ньюкон» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив: визнати інформацію, поширену в мережі Інтернет, на інтернет-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_1 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 що належить ОСОБА_1 на праві власності, недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену в мережі Інтернет недостовірну інформацію шляхом видалення всього контенту, в тому числі і всіх коментарів, що стосуються компанії Newcon Sp. z o. o. sp. k., яка за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 іменована ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на інтернет-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 невідомими особами у вигляді коментарів розповсюджується інформація, що не відповідає дійсності, що за своїм змістом та формою порочать гідність, честь керівника компанії Newcon Sp. z o. o. sp. k. Марцін ОСОБА_2 та ділову репутацію компанії Newcon Sp. z o. o. sp. k.

Оскільки коментарі, жодним чином не підтверджуються авторами, як такі, що відповідають дійсності, містять наклеп та фактично направлені на паплюження ділової репутації компанії Newcon Sp. z o. o. sp. k., в силу норм чинного законодавства України та міжнародного права, в тому числі і викладеного у рішеннях Європейського суду з прав людини, у випадках неможливості ідентифікувати їх авторів, власник інтернет-сайту ОСОБА_3 зобов`язаний забезпечити механізм перевірки фактичних обставин чи оціночного судження, та у випадку виявлення недостовірної інформації забезпечити недопущення порушення прав, честі та гідності, ділової репутації третіх осіб.

За весь час існування компанії до Newcon Sp. z o. o. sp. k. не було позовів з приводу заборгованості по заробітній платі чи скарг до уповноважених органів відносно оплати та умов праці, що свідчить про недостовірність викладеної в коментарях інформації.

Відповідно до інформації, наданої у відповіді на адвокатський запит, компанія ТОВ «Регтайм» у якої було придбане ім`я «for-driver.info» підтверджує, що власником сайту є саме відповідач ОСОБА_1 .

На адресу електронної пошти служби підтримки https://for-driver.info, позивач неодноразово направляв листи з пропозицією досудового врегулювання спору, однак відповідь на них не надходила.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2021 року позовну заяву ТОВ командитне товариство «Ньюкон» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

28.01.2022 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги ТОВ командитне товариство «Ньюкон» про захист честі, гідності та ділової репутації не можуть бути задоволені, оскільки позивач не наводить докази, в чому саме полягає порушення його права, що поширена інформація призвела до негативних наслідків, що дискредитує його. Також, наголосив, що він як відповідач по справі, не має технічної можливості видалити наявну на сайті інформацію, оскільки її розмістили конкретні фізичні особи, яких не можливо ідентифікувати. Сайт «DriverInfo» зареєстровано на ім`я відповідача, однак він не є власником даного сайту. Крім основної інформації для підтримки українських заробітчан за кордоном, а також далекобійників при виконанні ними своїх обов`язків, на сайті розміщено документовані та публічно оголошені відомості про події та явища, що мали місце у суспільстві. Дана інформація не містить конкретних фактів, або критики, яка принижує честь та гідність, або може завдати шкоду позивачу. Інформація на сайті містить лише оціночні судження конкретних зареєстрованих на сайті водіїв, які висловлюють свої судження, щодо досвіду роботи на компаніях.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволені позовних вимог наполягав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в зв`язку з неявкою усіх сторін в судове засідання.

Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до чч. 1, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Як зазначає позивач, на інтернет-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 що належить ОСОБА_1 , невідомими особами у вигляді коментарів розповсюджується інформація, що не відповідає дійсності, що за своїм змістом та формою порочать гідність, честь керівника компанії Newcon Sp. z o. o. sp. k. Марцін ОСОБА_2 та ділову репутацію компанії Newcon Sp. z o. o. sp. k.

На думку позивача оскільки коментарі, жодним чином не підтверджуються авторами, як такі, що відповідають дійсності, містять наклеп та фактично направлені на паплюження ділової репутації компанії Newcon Sp. z o. o. sp. k., в силу норм чинного законодавства України та міжнародного права, в тому числі і викладеного у рішеннях Європейського суду з прав людини, у випадках неможливості ідентифікувати їх авторів, власник інтернет-сайту https://for-driver.info, а саме ОСОБА_1 зобов`язаний забезпечити механізм перевірки фактичних обставин чи оціночного судження, та у випадку виявлення недостовірної інформації забезпечити недопущення порушення прав, честі та гідності, ділової репутації третіх осіб.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч. 1 ст. 201 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація.

Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про її захист. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1, далі за текстом - Постанова). За загальними правилами цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації зобов`язаними суб`єктами в цих правовідносинах є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам фізичних чи юридичних осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 277 ЦК України, спростуванню підлягає недостовірна інформація.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет, чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до роз`яснень викладених у пп. 6, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за №1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, яка відтворює положення ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція), кожен має право на свободу виявлення своїх поглядів. У свою чергу Європейський суд з прав людини по справі «Лінгенс проти Австрії» (1986 року) доповнив розуміння цього природного права людини, підкресливши, що «необхідно відрізняти факти від оціночних суджень. Наявність фактів можливо довести, а правдивість оціночних суджень ні».

Згідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за №1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Окрім того, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Доменне ім`я, який є загальним доменом верхнього рівня.

Пунктом 18 указаної Постанови роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, інформація, яка може бути визнана недостовірною чи негативною, має носити, в першу чергу, стверджувальний характер.

Відповідно до п. 46 Постанови Пленуму ВГС України від 17.10.2012 р. №12 роздруківки Інтернет - сторінок (web-сторінок) самі по собі не можуть бути доказом у справі.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що сайт « ІНФОРМАЦІЯ_4 », зареєстровано на його ім`я, однак він не є власником даного сайту, та не має технічної можливості видалити наявну на сайті інформацію, оскільки її розмістили конкретні фізичні особи, яких не можливо ідентифікувати.

Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 станом на час розміщення вказаних коментарів був власником сайту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » матеріали справи не містять.

Згідно із п. 18 зазначеної Постанови, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Тобто, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту поширення відповідачем інформації, про яку йдеться в позовній заяві.

Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 12, чч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних не є обов`язком суду, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 станом на час розміщення вказаних коментарів був власником сайту « ІНФОРМАЦІЯ_4 », як і не доведено, що оспорювана інформація порушує особисті немайнові права позивача та є недостовірною.

До того ж, надані позивачем роздруківки із сторінки в мережі інтернет, не є допустимими доказами, оскільки їх дійсність неможливо перевірити.

Враховуючи, що позивачем не доведено наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач є автором інформації, чи особою яка поширювала щодо нього недостовірну інформацію, та, як наслідок, порушує його особисті немайнові права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність позивача.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

На підставі викладеного, керуючись постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст. 32 Конституції України, Законом України «Про інформацію», ст.ст. 275, 277, 297, 299 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю командитне товариство «Ньюкон» до ОСОБА_1 про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.І.Рибалко