П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м. Київ

Справа №755/19351/21

Провадження № 22-ц/824/12050/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою адвокатом Волковим Анатолієм Володимировичем, на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва

від 04 липня 2022 року, ухваленого у складі судді Виниченко Л. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що 24 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року. За час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька - ОСОБА_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року у справі № 755/9645/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 18 359,00 грн щомісячно, починаючи з 03 червня 2021 року.

Позивач вказував, що при визначенні розміру щомісячних виплат на рівні

18 359,00 грн. суд виходив з того, що ним як суб`єктом підприємницької діяльності в

2020 році було отримано 881 714,86 грн доходу, проте на теперішній час його матеріальне становище значно погіршилося, як і спосіб життя. Через вжиття протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, погіршення економічної ситуації та збитковість господарської діяльності він був вимушений повністю припинити свою діяльність як підприємця. На сьогоднішній день він не має жодних доходів, що значно погіршило його матеріальне становище.

Позивач стверджував, що наразі він перебуває у пошуку роботи, проте на сьогоднішній день вакансій за його кваліфікацією він не знайшов. Також у нього існують боргові зобов`язання.

Зазначав, що постановою державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при примусовому виконанні судового наказу № 911/204/21 виданого

10 березня 2021 року Господарським судом Київської області в межах виконавчого провадження № 65195108 було накладено арешт на всі кошти задля примусового стягнення суми основного боргу у розмірі 157 587,92 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Ірпінським міським судом Київської області 12 жовтня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження № 367/6928/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що вказані обставини об`єктивно підтверджують, що він перебуває у скрутному фінансовому стані. Будь якого нерухомого майна на даний час у власності не має.

Вказував, що 23 липня 2019 року було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого було взято зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири після оплати повної її вартості. Оплата відбувається у строки передбачені договором. Відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу квартири від 23 липня 2019 року, до моменту повної оплати вартості об`єкта нерухомості, він, як і його сім`я, мають право проживати в даній квартирі. Задля укладення даного договору та забезпечення першочергових виплат було здійснено відчуження власної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 04 березня 2019 року. В квартирі на даний час проживають його колишня дружина ОСОБА_2 разом із їх спільною донькою. З моменту розірвання шлюбу він у квартирі не проживає, іншого житла не має та на даний час проживає разом з батьками в Київській області. Наразі колишня дружина та донька забезпечені житлом, у зв`язку із чим ОСОБА_2 має можливість передати належну їй іншу частину квартири в оренду та отримувати з цього щомісячний дохід у розмірі 10 000,00 грн.

Позивач вказував, що аліменти у заявленому ним розмірі 5 200,00 грн. щомісячних відрахувань належним чином забезпечить гармонійний розвиток дитини; такий розмір визначено виходячи із даних Департаменту соціальної політики щодо моніторингу показників заробітної плати по місту Києву станом на 01 липня 2021 року за даними Головного управління статистики у м. Києві у вересні 2021 року, виходячи із розміру номінальної заробітної плати штатних працівників столичних підприємств та їх відокремлених підрозділів 20 658,00 грн. на місяць.

ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів встановлених рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року у справі № 755/9645/21 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 з 18 359,00 грн. до 5 200,00 грн. щомісячно та відкликати виконавчого листа № 755/9645/21 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини у розмірі 18 359,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі № 755/19351/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня

2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів визначений рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року у цивільній справі № 755/9645/21 за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів з 18 359,00 грн. на суму

5 200,00 грн., які вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 579,08 грн.

Зменшуючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 18 359,00 грн на суму 5 200,00 грн, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача відбулися зміни матеріального стану та зменшення розміру його доходів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року по цивільній справі № 755/19351/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

30 вересня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Волков А. В. через засоби поштового зв?язку подав до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що дані про рух коштів платника аліментів, дані щодо внесення запису про припинення ФОП, обставини виникнення боргових зобов?язань фінансового характеру, що мали місце у період розгляду цивільної справи

№ 755/9645/21 про стягнення аліментів, не позбавляло позивача права надати суду відповідні вказані докази щодо його майнового стану у вказаному провадженні, в тому числі і до суду апеляційної інстанції, що могло б впливати на визначення розміру аліментів. Заявниця вказує, що ОСОБА_1 як працював у сфері скупки/продажу/ремонту техніки б/в та нової продукції фірми «Apple», так і продовжує працювати, унаслідок чого рівень його доходів не змінився. На думку заявниці, позивач навмисно закрив ФОП задля уникнення виплати присудженого розміру аліментів.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

19 жовтня 2022 року матеріали цивільної справи № 755/19351/21 разом з апеляційною скаргою надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 19 жовтня 2022 року матеріали цивільної справи № 755/19351/21 разом за апеляційною скаргою передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Волкова А. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою адвокатом Волковим А. В., на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2022 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки справа в силу закону є малозначною (пункт 3 частина шоста стаття 19 ЦПК України).

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

02 листопада 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , поданої в особі її представника адвоката Волкова А. В., відмовити, а заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що аргументи наведені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, відомості зазначені в ній не відповідають дійсним обставинам справи.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника із заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року в частині вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Апеляційна скарга не містить аргументів щодо незгоди із заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року в частині вимог ОСОБА_1 про відкликання виконавчого листа № 755/9645/21, а відтак відповідно до правил частини першої статті 367 ЦПК України справа в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2018 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року.

За час перебування у шлюбі, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року у справі № 755/9645/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_3 у розмірі 18 359,00 грн щомісяця, починаючи з 03 червня

2021 року, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та до досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи розмір аліментів, Дніпровський районний суд міста Києва виходив з того, що ОСОБА_1 є працездатною, фізично здоровою особою, що здатний забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і малолітньої дитини, є офіційно працевлаштованим, за ним зареєстровано шість товариств, від діяльності яких відповідач отримує значний рівень доходу, не має інших утриманців та соціальних зобов`язань.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив з того, що ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру його дійсних доходів, наявності у нього прав на рухоме та нерухоме майно, з яких можна було б встановити, що станом на момент вирішення спору судом першої інстанції він не мав можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному розмірі, а стягнення аліментів у меншому розмірі в повному обсязі могло б забезпечити повний та гармонійний розвиток дитини.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року у справі

№ 755/9645/21 було встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 09 липня 2021 року, ОСОБА_1 було задекларовано доходи, отримані від податкових агентів ТОВ «Проспектс Україна», ТОВ «Медстар Солюшенс», ТОВ «Тревел Студіо», ТОВ «Солелат Палац», ТОВ «Мейнстрім»,

ТОВ «Арткай», за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року в сумі

237 284,86 грн. ОСОБА_1 було подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2020 рік, в якій задекларовано суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 644 430,00 грн, а всього отримано доходів у розмірі 881 714,86 грн.

Згідно положень частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Звертаючись із позовом до суду про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на погіршення його матеріального становища та неможливість сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду у розмірі 18 359,00 грн.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі

№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 565/1059/21 (провадження № 61-3636св22).

Позивач зазначає, що через вжиття протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, погіршення економічної ситуації та збитковість господарської діяльності він був вимушений повністю припинити свою діяльність як підприємця. На сьогоднішній день він не має жодних доходів, що значно погіршило його матеріальне становище. Наразі він перебуває у пошуку роботи, проте на сьогоднішній день вакансій за його кваліфікацією він не знайшов. Також у нього існують боргові зобов`язання. Постановою державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при примусовому виконанні судового наказу № 911/204/21 виданого 10 березня 2021 року Господарським судом Київської області в межах виконавчого провадження № 65195108 було накладено арешт на всі кошти задля примусового стягнення суми основного боргу у розмірі 157 587,92 грн на користь АТ КБ «ПриватБанк». Ірпінським міським судом Київської області 12 жовтня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження № 367/6928/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості.

Вказані обставини, на переконання позивача, об`єктивно підтверджують, що він перебуває у скрутному фінансовому стані. Будь якого нерухомого майна на даний час у власності не має.

23 липня 2019 року було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого було взято зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири після оплати повної її вартості. Оплата відбувається у строки передбачені договором. Відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу квартири від 23 липня

2019 року, до моменту повної оплати вартості об`єкта нерухомості, він, як і його сім`я, мають право проживати в даній квартирі. Задля укладення даного договору та забезпечення першочергових виплат було здійснено відчуження власної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 04 березня 2019 року. В квартирі на даний час проживають його колишня дружина ОСОБА_2 разом із їх спільною донькою. З моменту розірвання шлюбу він у квартирі не проживає, іншого житла не має та на даний час проживає разом з батьками в Київській області. Наразі колишня дружина та донька забезпечені житлом, у зв`язку із чим ОСОБА_2 має можливість передати належну їй іншу частину квартири в оренду та отримувати з цього щомісячний дохід у розмірі 10 000,00 грн.

На переконання позивача, вказані підстави підтверджують зміну його матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів стягуваних за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року у справі

№ 755/9645/21

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано постанову державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дмитрук Г. А. від 20 квітня 2021 року винесену в рамках виконавчого провадження № 65195108, відповідно якої накладено арешт на кошти боржника - позивача ОСОБА_1 .

Зі змісту вищевказаної постанови державного виконавця про арешт коштів боржника вбачається, що на примусовому виконанні у Бучанському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 65195108 з примусового виконання судового наказу № 911/204/21 виданого 10 березня 2021 року Господарським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 157 587,92 грн., 484,62 грн., пені у розмірі 10,18 грн. та судового збору у розмірі 227,00 грн.

04 березня 2019 року позивачем ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т. М., зареєстрованого в реєстрі за № 404, відчужено належну йому на праві власності квартиру

АДРЕСА_1 .

23 липня 2019 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Валприм» та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М. Г., зареєстрований в реєстрі за № 3340.

Відповідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 08 листопада 2021 року по рахунку позивача ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 08 листопада 2021 року та роздруківки по кредитному рахунку КУБ № UA0117861 позивача встановлено, що ОСОБА_1 21 вересня 2021 року здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2020 року (K3PKIKUB0AE55) у розмірі 18 551,64 грн. та станом на 08 листопада 2021 року загальний розмір заборгованості становить 178 852,27 грн.

На переконання суду надані позивачем вищезазначені докази, зокрема: договір купівлі-продажу квартири від 04 березня 2019 року, попередній договір купівлі-продажу квартири від 23 липня 2019 року та постанова про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 65195108 жодним чином не підтверджують зміну майнового стану позивача, оскільки події щодо реалізації належного позивачу нерухомого майна, виникнення договірних зобов`язань фінансового характеру з підстав придбання нерухомого майна та набуття позивачем статусу боржника у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим накладено арешт на грошові кошти на рахунках позивача, відбулися до ухвалення Дніпровським районним судом м. Києва рішення про стягнення аліментів, що в свою чергу не позбавляло позивача права надати суду відповідні вказані докази щодо його майнового стану на час розгляду позовної заяви про стягнення аліментів, що могло б впливати на визначення їх розміру.

Виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 08 листопада 2021 року по рахунку позивача ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 08 листопада 2021 року та роздруківки по кредитному рахунку КУБ № UA0117861 позивача, згідно яких встановлено, що ОСОБА_1 21 вересня 2021 року здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2020 року (K3PKIKUB0AE55) у розмірі 18 551,64 грн. та станом на 08 листопада 2021 року загальний розмір заборгованості становить 178 852,27 грн., не підтверджують зміну майнового стану позивача, оскільки події щодо виникнення договірних зобов`язань фінансового характеру, а саме укладення кредитного договору б/н від 24 лютого 2020 року, також відбулося до ухвалення Дніпровським районним судом м. Києва рішення про стягнення аліментів, що в свою чергу не позбавляло позивача права надати суду відповідні вказані докази щодо його майнового стану (наявності кредитного зобов?язань) на час розгляду позовної заяви про стягнення аліментів, що могло б впливати на визначення їх розміру.

Крім того, Київський суд зазначає, що наявність боргових зобов?язань зі сплати кредитних коштів не є зміною майнового стану в розумінні статті192 СК України.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28 жовтня 2021 року № 38,

23 жовтня 2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Проте Київський апеляційний суд відхиляє аргументи позивача про те, що припинення у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця, є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки припинення статусу фізичної особи-підприємця не свідчить та не доводить відсутність доходів у позивача, що вплинуло б на його матеріальний стан. Доказів відсутності доходів, чи їх реального зменшення, позивачем не надано.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, Київський апеляційний суд, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у зв?язку із чим апеляційний суд вважає за необхідне заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року скасувати та ухвалити у справі в частині вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом повно, але зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку, що заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відповідно до правил статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Волкова А. В., скасування заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року в частині, судові витрати зі сплати судового збору понесені ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги в розмірі1362,00 грн., слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Волковим Анатолієм Володимировичем - задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1362,00 грн. судових витрат, понесених у зв?язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна