17.11.2022 Єдиний унікальний номер 178/49/22
Провадження № 2-др/205/38/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву відповідача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа: Криничанська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення боргу за договором позики грошей,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа: Криничанська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення боргу за договором позики грошей, оскільки ухвалою від 31 жовтня 2022 року вказану позовну заяву залишено без розгляду.

31 жовтня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Стародубцева В.М., Криничанська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання договору позики грошей недійсним.

Відповідач ОСОБА_1 03 листопада 2022 року звернулася до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про стягнення витрат, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь сплачений нею судовий збір, оскільки 27 жовтня 2022 року вона звернулась з зустрічною позовною заявою, та нею був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн., але ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду.

11 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_6 подав до суду заперечення на заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат, в обґрунтування яких зазначив, що з мотивувальної частини ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року про відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 вбачається, що залишення позову ОСОБА_2 без розгляду не було підставою для відмови у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , а суд навів інші обґрунтування свого рішення, таким чином відсутній причинно-наслідковий зв`язок між залишенням позову ОСОБА_2 без розгляду і відмовою у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , а отже відсутня підстава застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України, крім того, судовий збір в розмірі 992,40 грн. не пов`язаний з розглядом справи, та не є витратами в розумінні ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розглядати заяву про стягнення судових витрат без її участі за наявними письмовими доказами.

Представник позивача ОСОБА_7 у своїх запереченнях на заяву про стягнення витрат просив розглядати вищевказану заяву з урахуванням його заперечень та без його участі, а також без участі ОСОБА_2 .

Інші учасники справи до суду не з`явилися, будь-яких заяв або клопотань до суду також не надали.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи та заяву ОСОБА_1 , заперечення представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 , суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, наслідок необґрунтованих дій позивача.

Відтак, в порядку визначеному ч. 5 ст. 142 ЦПК України можуть бути компенсовані витрати, пов`язані з розглядом справи виключно, якщо відповідач доведе факт того, що вони настали внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Звернення представником позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість його позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Також відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Разом з тим, відповідачем у заяві про стягнення судових витрат не зазначено та не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені.

З системного тлумачення положень ч. ч. 5, 6 ст. 142, ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18.

Отже відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження необґрунтованих дій позивача, а тому виключає собою підстави для задоволення вимоги про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року було прийнято до свого провадження цивільну справу №178/49/22 та відкрито провадження у справі. У зазначеній ухвалі також було повідомлено відповідачів про їх право на пред`явлення зустрічного позову у строк для подання відзиву, як це передбачено ч. 1 ст. 193 ЦПК України.

Строк визначений ч. 1 ст. 193 ЦПК України є імперативним, може бути поновлений судом за клопотанням заявника, проте клопотання про поновлення строку не було заявлено ОСОБА_1 , причин пропуску строку, які б суд міг визнати поважними також не зазначено.

Також 25 серпня 2022 року у судовому засіданні за участю представника позивача та відповідача ОСОБА_1 без виходу до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу, якою було закрито підготовче судове засідання та прийнято рішення щодо переходу до розгляду справи по суті.

Таким чином, в межах проведення підготовчого засідання суд вирішив всі питання підготовчого засідання, передбачені ст. 197 ЦПК України.

Однак, 22 жовтня 2022 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Стародубцева В.М., Криничанська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання договору позики грошей недійсним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року було відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , а підставою для відмови у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 слугувало те, що об`єднання в одне провадження первісного та зустрічного позовів було недоцільним, оскільки суттєво ускладнило б вирішення справи, в якій вже закрито підготовче засідання, а вказані позови можливо та доцільно було розглядати окремо, у зв`язку з чим роз`яснено ОСОБА_1 про її право на звернення до суду з вказаним позовом у загальному порядку.

Більш того, будучи обізнаною із змістом ухвали суду від 05 квітня 2022 року, та будучи присутньою у судовому засіданні, що відбулось 25 серпня 2022 року, і на якому було закрито підготовче провадження, відповідачем будь-яких заяв із зазначенням наміру подати зустрічну позовну заяву та про продовження процесуального строку для подання такої заяви до суду подано не було. Крім того, клопотання про поновлення строків на вчинення певної процесуальної дії зустрічний позов не містив.

Додатково суд зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» визначено що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що вищезазначений зустрічний позов фактично було повернуто ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зазначити, що повернення суми сплаченого судового збору при подачі зустрічного позову за таких обставин повертається саме в порядку, передбаченому статтею 7 ЗУ «Про судовий збір».

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що заява відповідача про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 247, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В прийнятті додаткового рішення за заявою відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа: Криничанська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення боргу за договором позики грошей відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Т.П. Терещенко

.