Справа № 299/2661/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 29 червня 2022 року (у складі судді Надопти А.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у червні 2022 р.

Просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 30.08.2016 р. у виконкомі Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району позивач зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 13.

Станом на час звернення позивача до суду шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільні діти сторін проживають із позивачем і перебувають на її утриманні. Відповідач належним чином не бере участі у вихованні та утриманні дітей, а тому позивач змушена звернутися із позовом про стягнення аліментів, домовленості про сплату яких між сторонами немає.

Рішенням Виноградівського районного суду від 29 червня 2022 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, по 2500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи стягнення з 07.06.2022 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення, і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково і визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із нього на користь позивача на утримання спільних дітей, по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-визначення судом аліментів у розмірі 2500 грн. на кожну дитину є не підйомною сумою для відповідача, оскільки останній не має постійного доходу, а має лише нерегулярні та сезонні заробітки;

-у відповідача на утриманні знаходиться малолітній син від першого шлюбу, батьки пенсійного віку, крім того, мати відповідача є особою із інвалідністю і потребує дорого вартісних ліків.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи це, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог, однак із урахування того, що відповідач уже сплачує аліменти на дитину від іншого шлюбу, на його утриманні знаходиться важкохвора мама і в нього теж є проблеми зі здоров`ям, то позов належить задовольнити частково.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що 30.08.2016 р. у виконкомі Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району позивач зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 13 (а.с.5). Станом на час звернення позивачки до суду шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Спільні діти сторін проживають із позивачем і перебувають на її утриманні, це підтверджується довідкою виданою Виноградівською міською радою № 506 від 07.06.2022 р. (а.с.4).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 грн., з 1 липня - 2201 грн., з 1 грудня - 2272 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи апеляційної скарги зводяться до неможливості відповідача сплачувати розмір аліментів, який був визначений судом.

Наявність інших аліментних зобов`язань, матері пенсійного віку та проходження відповідачем певних медичних обстежень не звільняє його від обов`язку допомагати позивачеві утримувати їх спільну доньку, а той мінімум, який просить стягувати відповідач із нього (1500 грн.) не буде здатний забезпечити хоча б базові потреби дітей.

До відзиву на позов відповідач подав постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2019 р., згідно з якою він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1250 грн. (а.с.39), однак це не свідчить, що дитина від іншого шлюбу перебуває на його утриманні, як це стверджує відповідач у апеляційній скарзі. Окрім того, сама лише наявність дитини від іншого шлюбу не може слугувати єдиною і достатньою підставою для зменшення розміру визначених судом аліментів.

Відповідно до довідки виданої Виноградівською міською радою № 493 від 13.06.2022 р. (а.с.20) відповідач зареєстрований і проживає разом із своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1 , однак ця довідка не підтверджує того факту, що батьки знаходяться на його утриманні.

Наявність у мами відповідача статусу особи з інвалідністю (а.с.21) само по собі не підтверджує необхідність дорого вартісного лікування, як це стверджує відповідач. Жодних належних і допустимих доказів цього не надано.

Виписка із історії хвороби відповідача датована 05.05.2016 р. (а.с.22) актуальних даних щодо стану здоров`я відповідача матеріали справи не містять.

Неспроможність відповідача сплачувати розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, не підтверджується належними та допустимими доказами

У матеріалах справи відсутні докази, які б дали змогу суду встановити матеріальний стан відповідача, наприклад: довідки перебування у центрі зайнятості з пошуком роботи, акт обстеження матеріально-побутових умов, докази наявності чи відсутності у власності відповідача рухомого та/або нерухомого майна, отримання від держави певних соціальних виплат як особа, яка потребує такої допомоги у зв`язку з важким матеріальним становищем, жодних таких доказів матеріали справи не містять.

Суд, вирішуючи подібні спори, не обмежений мінімумом, який встановлений законом, суд у першу чергу виходить із обставин справи, і стягуючи аліменти в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд врахував і позицію позивача, і позицію відповідача, але насамперед інтереси спільних дітей сторін.

Відповідач не довів жодними належними та допустимим доказами, що він не в змозі сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільних синів у тому розмірі, в якому визначив суд, натомість суд першої інстанції врахував усі обставини справи та надані сторонамидокази, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спільні діти сторін проживають разом із мамою і, безумовно, позивач несе більші витрати на дітей, ніж той із батьків, із ким дитина не проживає. Але за умови, що відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів факту, що він у змозі сплачувати аліменти лише в розмірі 1500 грн., то суму стягуваних аліментів належить залишити в тому розмірі як це вирішив суд першої інстанції.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Виноградівського районного суду від 29 червня 2022 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 12 грудня 2022 р.

Судді: