Справа № 163/166/21 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А.
Провадження № 22-ц/802/1081/22 Категорія: 60 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Здрилюк О.І., Федонюк С. Ю.,

секретар Ганжа М. І.

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Рівненська сільська рада Ковельського району Волинської області, про визнання заповіту недійсним за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4 подану його представником ОСОБА_3 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з вказаним позовом покликаючись на такі обставини. Тітка позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами і земельних ділянок, що знаходяться в с. Полапи Ковельського району Волинської області. За життя ОСОБА_5 15 лютого 2009 року склала заповіт, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_1 . Приватним нотаріусом Каганюком О.Ю. у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 склала 25 жовтня 2019 року ще один заповіт, яким заповіла своє майно відповідачу ОСОБА_4 . Позивачка вважає, що ОСОБА_5 заповіт від 25 жовтня 2019 року не підписувала, оскільки ОСОБА_4 померлій є сторонньою особою сусідом, в якого вона брала молоко, а появу оспорюваного заповіту пояснює тим що ОСОБА_5 увели в оману, знаючи про вади зору у останньої, під приводом забрати субсидію завезли її в сільську раду в кабінет секретаря, де нібито та склала оспорюваний заповіт, якого вона не підписувала.

Просила визнати недійсним заповіт від 25 жовтня 2019 року, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 .

Рішенням Любомльського районного суду від 13 жовтня 2022 року позов задоволено.

Постановлено визнати заповіт ОСОБА_5 посвідчений Рівненською сільською радою Любомльського району Волинської області 25 жовтня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 48 недійсним.

Розподілити судові витрати :

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Заявлені стороною позивача судові витрати на професійну правничу допомогу та за проведення експертизи залишити за позивачем.

Позивач оскаржила рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Просила стягнути на її користь 20000 гривень на професійну правничу допомогу та 2500 гривень за проведення судової почеркознавчої експертизи. Зазначає, що подала належні докази про понесені витрати, тому суд безпідставно відмовив у їх стягненні.

Відповідач ОСОБА_4 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на те, що суд порушив принцип диспозитивності, оскільки позивач не просила визнати недійсним заповіт з підстав, визначених частиною 2 статті 1257 ЦК України, у висновках почеркознавчих експертиз відсутній висновок, що ОСОБА_5 не підписувала заповіт, докази прийняті з порушенням порядку, визначеного статті 83 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_6 представник відповідача вказує, що позивачем не подано попереднього розрахунку судових витрат, тому суд обгрунтовано відмовив у їх стягненні.

Також зазначає про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. із складністю справи та виконаною представником роботою.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивачка ОСОБА_1 була племінницею ОСОБА_5 , що підтверджується поданими позивачкою документами:

- копією архівного витягу з метричної книги Свято-Преображенської церкви с. Гуща Любомльського повіту за 1928 рік від 09.12.2020 № 907/0127;

- копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 8 від 21.01.2021;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 від 11.05.1987;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 від 04.10.1698;

- копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 серії НОМЕР_4 від 26.10.1986.

Згідно з копіями матеріалів спадкової справи №45/2020 ОСОБА_5 за життя склала:

- заповіт від 05.02.2010 посвідчений секретарем виконавчого комітету Полапівської сільської ради, яким заповіла все своє майно племінниці ОСОБА_1 .

- оспорений заповіт від 25.10.2019 посвідчений секретарем Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, яким заповіла все своє майно ОСОБА_4 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.09.2020 № 209/02-31 приватного нотаріуса Каганюка О.Ю. ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю підстав закликання до спадкування за заповітом та за законом.

Відповідач ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за заповітом подавши відповідну заяву нотаріусу.

Згідно з висновком експертизи від 13.08.2021 № СЕ-19/103-21/5614-ПЧ, підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Підпис ОСОБА_5 :» Заповіту ОСОБА_5 від 25.10.2019 зареєстрованого в реєстрі за №48 та підпис виконаний від імені ОСОБА_5 в рядку «71» стовпця «ПІДП ОДЕР» Відомості №13/03275 на виплату пенсій, соціальних допомог за грудень 2019 року від 10.12.2019 виконані не однією, а різними особами;

- підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Підпис ОСОБА_5 :» Заповіту ОСОБА_5 від 25.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №48 та підпис виконаний вiд імені ОСОБА_5 в рядку «71» стовпця «ПІДП ОДЕР» Відомості №13/03275 на виплату пенсій, соціальних допомог за листопад 2019 року від 10.11.2019 виконані не однією, а різними особами;

- підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Підпис ОСОБА_5 :» Заповіту ОСОБА_5 від 25.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №48 та підпис виконаний від імені ОСОБА_5 в рядку «71» стовпця «ПІДП ОДЕР» Відомості №13/03275 на виплату пенсій, соціальних допомог за жовтень 2019 року від 10.10.2019 - виконані не однією, а різними особами.

- підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Підпис ОСОБА_5 :» Заповіту ОСОБА_5 від 25.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №48 та підпис виконаний від імені ОСОБА_5 в рядку «71» стовпця «ПІДП ОДЕР» Відомості №13/03275 на виплату пенсій, соціальних допомог за лютий 2020 року від 10.02.2020 - виконані не однією, а різними особами.

- підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Підпис ОСОБА_5 :» Заповіту ОСОБА_5 від 25.10.2019, зареєстрованого в реєстрі за №48 та підпис виконаний від імені ОСОБА_5 №13/03275 на виплату пенсій, соціальних допомог за січень 2020 року від 10.01.2020 виконані не однією, а різними особами.

Згідно з висновком експерта Волинського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/103-22/868-ПЧ від 14.02.2022 рукописний запис: « ОСОБА_5 » в заповіті від 15.02.2010 та рукописний запис: « ОСОБА_5 в заповіті від 25.10.2019 виконані не однією, а різними особами. Підпис від імені ОСОБА_5 в заповіті від 15.02.2010 та підпис від імені ОСОБА_5 в заповіті від 25.10.2019 виконані не однією, а різними особами.

З показань свідка ОСОБА_10 , яка станом на 25.10.2019 була секретарем Рівненської сільської ради та посвідчувала оспорений заповіт, судом встановлено, що вона допомагала ОСОБА_5 при написанні прізвища ОСОБА_5 при посвідченні заповіту.

З показань свідка ОСОБА_11 встановлено, що в день складання заповіту ОСОБА_5 попросила підвести іі в сільські раду, щоб поцікавитися щодо призначення субсидії.

Відповідно до положень частини 2 статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України).

Судом першої інстанції з пояснень позивача та її представника та із змісту позовної заяви встановлено, що позивач заперечує дійсність заповіту у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_5 волі на складення такого заповіту. У даному судовому засіданні представник позивача підтвердив підстави заявленого позову, пояснив, що ОСОБА_1 оспорює заповіт , оскільки вважає, що у покійної ОСОБА_5 не було причин складати оспорений заповіт і вона не бажала складати цього заповіту, оскільки все належне їй майно заповіла позивачці, яка є племінницею. За таких обставин аргументи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, безпідставні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 особисто одержувала пенсію, про що підписувалась у відомостях, цієї обставини не заперечував відповідач.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги висновок експертизи від 13.08.2021 № СЕ-19/103-21/5614-ПЧ та висновок експерта № СЕ-19/103-22/868-ПЧ від 14.02.2022, якими встановлено про підписання вказаних документів різними особами, та дійшов правильного висновку про відсутність у ОСОБА_5 волі на складання заповіту на користь ОСОБА_4 .

Аргументи апеляційної скарги про прийняття судом доказу висновку експерта від 14.02.2022 року № СУ-19/103-22/868-ПЧ з порушенням вимог статті 83 ЦПК України апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції обґрунтував прийняття доказів та погодився з доводами позивача про те, що оригінал заповіту, який представлений на дослідження експерту, позивач у справі здобула із запізненням, після звернення до суду. Такий висновок суду відповідає положенням частини 8 статті 83 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до переоцінки показань свідків, які були допитані в судовому засіданні та не спростовують висновків суду,викладених в рішенні.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

До інших судових витрат, відповідно до статті133 ЦПК України, відносяться також витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з проведенням експертизи.

Задовольнивши позов, суд відмовив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та за проведення експертизи на підставі 134 ЦПК України.

Водночас, аналіз частини 2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат . Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині 2 статті 134 ЦПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі N 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі N 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі N 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі N 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі N 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі N 922/3812/19.

Оскільки позивач надала докази про сплату 2500 гривень за проведення експертизи, 20000 гривень за надання професійної правничої допомоги, з матеріалів справи вбачається, що професійна правнича допомога надавалась позивачу, суд послався у рішенні на висновки експертизи та задовольнив позов, відмова у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з формальних підстав є необґрунтованою.

Водночас, апеляційний суд погоджується з аргументами відзиву на апеляційну скаргу позивача про те, що понесені витрати у розмірі 20000 гривень є неспівмірними із складністю справи та наданою правовою допомогою.

Зокрема, в акті до Договору про надання професійної правничої допомоги , наданому представником позивача зазначено, витрати позивача складаються з таких сум за проведену роботу :

- за побачення з клієнтом, проведення попереднього аналізу, опитування осіб протягом 6годин - 6000 гривень, вивчення законодавства, складання позовної заяви упродовж 8 годин - -8000 грн.,клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 15.03.2021 року та ознайомлення упродовж 2 годин 2000 грн., клопотання про витребування доказів 2000 грн. за 2 години, клопотання про призначення експертизи , на яке витрачено 4 години 4000 грн., складання заяви та укладення договору з Волинським НКДЦ 2000 грн. за 2 години, участь у чотирьох судових засіданнях 4 000 грн.

Згідно з договором про надання професійної правничої допомоги, розмір гонорару складає 20000 грн.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Такий висновок виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі 922/1964/21.

Проаналізувавши зміст позовної заяви, яка є лаконічною, цивільна справа містить незначний об`єм матеріалів, більшість з яких надана позивачем, підготовлені представником клопотання про витребування доказів та пояснення на відзив складаються з кількох речень, два з чотирьох судових засідань тривали незначний час, зокрема, 15 березня 2021 року тривало 12 хвилин, 14 червня 2021 року 31 хвилину, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень не відповідають критерію необхідності, виправданості, співмірності та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 10000 гривень за надання професійної правничої допомоги. Також суд враховує ту обставину, що представник позивача є професійним адвокатом, тому включення до витрат на професійну правничу допомогу оплату часу для вивчення законодавства упродовж тривалого часу є неприйнятним, а покладення обов`язку на відповідача оплатити такі витрати не відповідає вимогам розумності.

Також відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, належить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 2500 гривень, сплачених за проведення експертизи.

У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні зазначених витрат необхідно скасувати на підставі статті 376 ЦПК України та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 10000 на професійну правничу допомогу та 2500 гривень, сплачених за проведення експертизи.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 подану його представником ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 рок в даній справі в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 10000 гривень за надання професійної правничої допомоги та 2500 гривень витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді