Справа №461/4709/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

представник позивача ? адвокат Брух Андрій Олексійович

(80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Клюсівська, 13/3)

до

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області

(79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, )

про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

адвокат Брух Андрій Олексійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів.

Мотивуючи подану заяву представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 , досягнувши пенсійного віку та набувши право на пенсію, звернулась в органи ПФУ із заявою про призначення пенсії. У зв`язку із відсутністю трудової книжки виданої на її ім`я, через втрату останньої, ОСОБА_1 надала відповідачу ряд правовстановлюючих документів, для підтвердження стажу роботи, її заробітку, періоду навчання тощо. Відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні пенсії і така відмова була мотивована тим, що в частини наданих нею документів містяться відмінності у написанні по батькові, які посвідчують особу. Так, свою відмову відповідач мотивував тим, що відсутня трудова книжка позивачки, а довідки та архівні документи надані останньою містять розбіжності в написанні по-батькові, що не відповідають паспорту, а саме зазначено « ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ». В той же час, вірне зазначення по батькові повинно бути « ОСОБА_4 », згідно паспорта громадянина України.

Документами, які містять невірне зазначення по-батькові позивачки є: диплом серії НОМЕР_2 від 16.07.1984 р., довідка про заробітну плату для обчислення пенсії виданій ТзОВ «Сокальська панчішна фабрика» за №11 від 10.02.2022 р.; довідка ТзОВ «Сокальська панчішна фабрика» вих.№1 від 15.01.2021 р. про роботу; довідка № 5675 від 25.05.1999р. про пільговий стаж роботи видана ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна»; витяг з особової картки форми Т-2 №2111, витяг з особової картки форми Т-2 №1325, архівна довідка №М845/07-12 від 06.04.2020р. про заробіток за 1984-1985 роки; архівна довідка №М845/07-12 від 06.04.2020р. про заробіток за 1992-1997 роки; архівна довідка №М845/07-12 від 06.04.2020р. про заробіток за 1998-1999 роки; наказ №136-к від 01.08.1984 р., наказ №168-к від 10.09.1985 р., наказ №45-к від 02.04.1987р.,наказ №64-к від 17.06.1992 р., наказ №39-к від 06.04.1992р., наказ №16-к від 18.05.1999р.

У перелічених документах невірно зазначено ім`я по-батькові позивачки, а саме замість вірного « ОСОБА_4 » вказано « ОСОБА_3 », « ОСОБА_2 ». Позивачка звернулась в установи які видавали дані довідки для виправлення та вірного зазначення у таких імені по батькові, однак їй було відмовлено, оскільки відомості у цих довідках вказано з первинних документів. Проте, розбіжності у вказаних вище довідках створюють перешкоди в реалізації права позивачки на пенсійне забезпечення. З метою усунення даних розбіжностей позивачка звернулась із заявою в порядку окремого провадження до Сокальського районного суду Львівської області. Так, рішенням Сокальського районного суду у справі №454/1900/21 від 04.08.202] р. було задоволено заяву останньої, встановлено факт належності вищеперелічених документів заявниці. Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач (зацікавлена особа у тій справі) подав апеляційну скаргу. Так, постановою Львівського апеляційного суду від 17.05.2022 р. рішення Сокальського районного суду від 04.08.2021 р. скасовано та залишено заяву ОСОБА_1 без розгляду. Своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував наявністю спору про право та вказав, що такий спір повинен вирішуватися за правилами позовного провадження.

За таких підстав, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.09.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.10.2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Зазначає, що між даними, які містьться у документах щодо яких ОСОБА_1 просить встановити факт належності та паспортом останньої існує розбіжність, а саме ім`я по батькові позивача у даних документах не відповідає зазначеному у паспортних даних. Таким чином, у відповідача немає підстав вважати, що вищезазначені документи належать ОСОБА_1 .

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема у відповідності до ст.128 ЦПК України.

Представник позивача, подав до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи у його та позивача відсутності.

Від представника відповідача 29.11.2022 року надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності сторони відповідача.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що диплом серії НОМЕР_2 від 16.07.1984 року, виданий ОСОБА_5 , про те, що вона навчалась за професією апаратник хімічного виробництва з умінням виконувати робочу лаборанта -хімічного аналізу 2-го розряду. Навчання закінчила 16.07.1984 р.

Згідно довідки №643/06-07 від 11.08.2022 р., така видана ОСОБА_5 про те, що вона навчалась в міському професійно-технічному училищі №3 м. Сокаля, Львівської області (Сокальський професійний ліцей від 15.06.2005р.) за професією «Апаратник хімічного виробництва з умінням виконувати роботу лаборанта хімічного аналізу 2-го розряду» з 01.09.1981 р. по 16.07.1984 р. та була зарахована на навчання, як ОСОБА_5 , відрахована як ОСОБА_5 .

З аналізу наданих документів, підтверджується факт того, що у дипломі серії НОМЕР_2 від 16.07.1984 року було невірно зазначено ім`я по батькові позивача.

З наданого позивачем листа № 20 від 08.08.2022 року, вбачається, що ТзОВ «Сокальська панчішна фабрика» повідомила про неможливість внесення змін у довідки про заробітну плату для обчислення пенсії виданої ТзОВ «Сокольська панчішна фабрика» за №11 від 10.02.2021 року та довідки вих.№1 від 15.01.2021 року (чи видачу іншої довідки), оскільки такі видані па підставі даних особової картки № НОМЕР_3 у якій у графі «по батькові» зазначено « ОСОБА_3 », водночас, вказано, що внесення виправлення до вищевказаних довідок на підставі даних паспорта є неможливим.

У довідці №1 від 15.01.2021 р. зазначено, що такі видані на основі особової картки 1527 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ім`я по батькові позивача вказано « ОСОБА_4 ». Дані витяги підтверджують зміну прізвища позивача 31.12.1983 р. після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та надалі, після другої реєстрації шлюбу 10.02.1994р. з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Таким чином, у особовій картці роботодавцем позивача невірно зазначено по батькові останньої, а вже на основі даної довідки видавались підтверджуючі довідки за №1 від 15.01.2021 р. та №11 від 10.02.2021р. і саме ці довідки стосуються позивача.

З досліджених судом у процесі розгляду справи архівних довідок про заробіток №М-845/07-12 від 06.04.2020 р. за 1984-1985р.р., за 1992-1997р.р., за 1998-1999 р.р., довідки №5675 від 25.65.1999 р., витягу з особової картки №2111, № НОМЕР_4 ; та наказів: №І36-к від 01.08.1984 р., №168-к від 10.09.1985 р., №45-к від 02.04.1987р., №64-к від 17.06.1992 р.,№39-к від 06.04.1992р., №1б-к від 18.05.1999р., встановлено, що усі ці документи стосуються періоду роботи позивача на ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна». Внести виправлення у вищевказані документи неможливо, оскільки згідно інформації ЄДР ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна» є припиненим.

Згідно витягу з особової картки №1325 форми Т-2 вбачається, що такий виданий на ім`я ОСОБА_10 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Журавичі, Ківерцівського р-ну, Волинської області. Закінчила ПТУ №3 м.Сокаля у 1984 р. У зазначених документах дата народження та місце народження позивача, а також час закінчення навчального закладу співпадає із паспортом позивача та її дипломом.

Аналогічні відомості зазначені у витязі з особової картки форми Т-2 №2111, хоча така видана на ім`я ОСОБА_10 ».

У довідці №5675 від 25.05.1999р., виданій ВАТ Сокальський завод хімічного волокна» вказано, що така видана Москалишин Катерині «Лаврентіївні». Даною довідкою підтверджується те, шо позивач працювала на віскозному виробництві учнем різника хімволокна прядильно-оздоблювального цеху з 08.04.1992 р. по 11.06.1992 р., різником хімволокна прядильно-оздоблювального цеху з 11.06.1992 р. по 15.05.1995р. Фактично відпрацьовано 3 роки 1 місяць 7 днів. Довідка видана на підставі наказів №34-к від 06.05.1992 р. №64-к від 17.06.1992 р., №13/2 від 28.01.1998 р., штатного розкладу.

Згідно наказу №136-к від 01.08.1984 р., 01.08.1984 р. ОСОБА_10 призначили на посаду лаборанта хіманалізу 2 розряду.

Відповідно до наказу №168-к від 10.09.1985 р., з 11.10.1985р. по 11.04.1986р. ОСОБА_10 було надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення півтора річного віку.

Наказом №45-к від 02.04.1987р. підтверджується, що ОСОБА_10 » було звільнено з роботи за власним бажанням з 12.04.1986р.

Згідно наказу №39-К від 06.04.1992 р. ОСОБА_10 » прийнято до ПАТ «Сокальський завод хімічного волокна» на посаду учня різника волокна в прядильно-оздоблювальний цех на постійну роботу з 08.04.1992р.

З наказу №64-к від 17.06.1992 р. вбачаєтсья, що ОСОБА_10 переведено різником хімічного волокна 3 розряду того ж цеху з 11.06.1992р.

Таким чином, з даного наказу вбачається, що остання була переведена в межах одного цеху на іншу посаду, що також підтверджує, що у всіх цих наказах і документах йде мова про одну й туж особу, а саме позивача.

Наказом №16-к від 18.05.1999р. ОСОБА_1 » (різника х/в З р.) звільнено з роботи 25.05.1999р.

У архівній довідці №М845/07-12 від 06.04.2020р. про заробіток за 1984-1985 роки ПІБ позивача вказано ОСОБА_10 »; згідно архівної довідки №М845/07-12 від 06.04.2020р. про заробіток за 1992-1997р.р. ПІБ позивача вказано « ОСОБА_11 »; відповідно до архівної довідки №М845/07-12 від 06.04.2020р. про заробіток за 1998-1999 р.р. ПІБ позивача вказано « ОСОБА_11 ».

Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача також вірно зазначено по батькові « ОСОБА_4 ». Даними витягами підтверджується зміна прізвища позивача 31.12.1983р. після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та надалі, після другої реєстрації шлюбу 10.02.1994р. з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Окрім того, відповідно до копії особових рахунків про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за 1998-1999р.р., ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_1 , збігається із РНОКПП останньої.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом безпосередньо досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, а також надано їм оцінку з точки зору відповідності вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що незважаючи на наявні розбіжності у написанні імені по батькові позивача у документах щодо яких ОСОБА_1 просить встановити факт належності, інформація наявна у них стосується однієї і тієї ж особи.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі документів, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17).

Таким чином, ОСОБА_1 не може нести відповідальності за заповнення документів, що підтверджують стаж роботи, її заробіток, період навчання тощо, оскільки такі записи вносяться відповідальними працівниками підприємства, а не особисто нею.

Аналіз наданих позивачем документів, зокрема їх змісту, в сукупності з обставинами наведеними у позовній заяві, а також обставинами встановленими в ході судового розгляду свідчать про те, що заявлені вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права пенсійного забезпечення, при цьому внести відповідні виправлення до зазначених документів в позасудовому порядку позивач не має можливості, відтак суд приходить до висновку, що подана позовна заява підлягає до задоволення у повному обсязі.

При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, ?

ухвалив:

Позов адвоката Бруха Андрія Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів ? задовольнити.

Встановити факт, що правовстановлюючі документи: диплом серії НОМЕР_2 від 16.07.1984 р. виданий на ім`я « ОСОБА_5 »; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії виданої ТзОВ «Сокальська панчішна фабрика» за № 11 від 10.02.2021 р. на ім`я « ОСОБА_10 »; довідка ТзОВ «Сокальська панчішна фабрика» вих. № 1 від 15.01.2021 р. про роботу, видана на ім`я « ОСОБА_12 »; довідка № 5675 від 25.05.1999 р. про пільговий стаж роботи у ВАТ «Сокальський завод хімічного волокна», видана на ім`я « ОСОБА_1 »; витяг з особової картки форми Т-2 №2111 від 07.04.1992 р. на ім`я « ОСОБА_10 »; витяг з особової картки форми Т-2 №1325 від 30.07.1984 р. на ім`я « ОСОБА_10 »; архівна довідка №М845/07-12 від 06.04.2020 р. про заробіток ОСОБА_10 за 1984-1985 роки; архівна довідка №М845/07-12 від 06.04.2020 р. про заробіток ОСОБА_11 за 1992-1997 роки; архівна довідка №М845/07-12 від 06.04.2020 р. про заробіток ОСОБА_1 за 1998-1999 роки; наказ № 136-к від 01.08.1984 р., наказ №168-к від 10.09.1985 р., наказ №45-к від 02.04.1987 р., наказ №39-к від 06.04.1992 р., наказ № 64-к від 17.06.1992 р., наказ №16-к від 18.05.1999 р. по Сокальському заводу хімічного волокна, належать ОСОБА_1 та відомості зазначені в цих документах стосуються її.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

представник позивача ? адвокат Брух Андрій Олексійович

(80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Клюсівська, 13/3)

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області

(79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, )

Повний текст рішення складено 12 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.