У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 425/4681/13-ц

Провадження №6/181/2/22

"26" травня 2022 р. смт Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвінової Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Чупікової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

До Межівського районного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В судове засідання заявниця не з`явилась. Представник заявниці подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі заявниці, оскільки остання перебуває на 30 тижні вагітності.

Державний виконавець будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду заяви у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Заявниця ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають двох дітей: дочку та сина. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 19 грудня 2011 року шлюб між ними розірвано і вони стали проживати окремо. Після розірвання шлюбу згоди щодо визначення місця проживання дітей між ними не було досягнуто, цей спір був розглянутий судом. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 22 квітня 2013 року було визначено місце проживання дітей разом з відповідачем та з нього було стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/6 частки усіх видів доходів на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня 2012 року до досягнення дітьми повноліття. Сума заборгованості складала 31858,85 грн.

Посилаючись на відсутність підстави для стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання сина, оскільки з 11 травня 2012 року його син постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні, ОСОБА_2 подав позовну заяву до Рубіжанського міського суду Луганської області про припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь заявниці та звільнення його від сплати заборгованості по аліментах за рішенням апеляційного суду Луганської області від 22 квітня 2013 року на утримання сина в розмірі 31858,85 грн..

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 квітня 2014 року у справі № 425/4681/13-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів задоволено частково.

На підставі виконавчого листа, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області за рішенням від 09 квітня 2014 року у справі № 425/4681/13-ц державним виконавцем Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бабіною С.І. було відкрито виконавче провадження.

Однак, постановою Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі № 425/4681/13-ц рішення Рубіжанського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2014 року скасовано. Постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1

24 березня 2022 року під час перетину державного кордону на пункті пропуску «Дякове» ОСОБА_1 було відмовлено в перетинанні державного кордону з причин того, що відносно ОСОБА_1 діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Стаття 40 вищезгаданого Закону передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до п.4 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження.

Заявниця ОСОБА_1 відсутня в базі Єдиного реєстру боржників. Крім того, відповідно до результату пошуку виконавчих проваджень, виконавче провадження № 57814452, відкрите 04 грудня 2018 року, завершене. Дані обставини підтверджуються відповідними виписками з реєстрів.

Відтак, оскільки рішення суду першої інстанції, за яким боржником є ОСОБА_1 , скасоване апеляційним судом та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, то й відпала правова підстава для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, а тому заява про скасування такого обмеження підлягає до задоволення.

В силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, застосовує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц (провадження № 61-6899св19), у яких зазначено таке.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі Гочев проти Болгарії Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою Напияло проти Хорватії (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою Луордо проти Італії (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою Рінер проти Болгарії , § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою Рінер проти Болгарії , §124 і вказане вище рішення Європейського Суду Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии , §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою Сіссаніс проти Румунії ), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)... .

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Керуючись ст. 258 - 260, 261, 263, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кремінський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати існуюче тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 20) - для виконання, до Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до відома.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 26 травня 2022 року.

Суддя Л. Ф. Літвінова