Справа № 505/3708/19
Провадження 6/505/12/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловська Г.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить суд змінити сторону стягувача у виконавчому провадженні від 06.08.2019 року №59720695, згідно постанови управління Пенсійного фонду в м.Котовську про накладення адміністративного стягнення №53 від 28.12.2010 року на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., її правонаступником, а саме з Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що Управлінням Пенсійного фонду України у м.Котовську Одеської області при перевірці бухгалтерії ПП «ТОН» були виявлені порушення , передбачені п.6 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, на підставі чого управлінням 28 грудня 2010 року була винесена постанова №53 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 850 грн.

В зв`язку з тим, що боржником в добровільному порядку адміністративне стягнення не було сплачено, управління звернулось до відділу державної виконавчої служби Котовського МРУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження та стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Так постановою Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.08.2019 року відкрито виконавче провадження за № 59720695 згідно постанови управління Пенсійного фонду України в м.Котовську про накладення адміністративного стягнення. Станом на 26.09.2019 року вищезазначена постанови знаходиться на виконанні.

Заявник Головне управління Пенсійного фонду звернулось до суду із заявою в порядку ч.1 ст. 379 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч.1 ст.1 КАС України кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Частиною першою ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами від 09.09.2010 року № 19-рп/2010 головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України Про судоустрій і статус суддів, Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Положеннями ч.ч.1-2 ст.6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21.06.2011 року у справі Фруні проти Словаччини, яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року (Заява № 21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну встановлений законом у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Слід відмітити, що Розділом 4 КАС України (в тому числі ст.379 КАС України) врегульовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Таким чином, положення ст.379 КАС України передбачають можливість заміни сторони виконавчого провадження адміністративним судом, лише у справах, які розглядалися таким судом і виключно в рамках інституту виконання судового рішення в порядку адміністративного судочинства.

З аналізу зазначеного вбачається, що заміна адміністративним судом сторони виконавчого провадження можлива лише у разі, якщо вказане виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення вказаного суду як суду першої інстанції.

Натомість в поданій заяві Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження заявник просить замінити стягувача у виконавчому провадженні при виконанні постанови управління Пенсійного фонду України в м.Котовськ, а не судового рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області як суду першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 19 КАС України передбачена юрисдикція адміністративних судів, яка поширюється на визначені справи у публічно-правових спорах.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

З аналізу положень ст. 379 КАС України вбачається, що в порядку, передбаченому КАС України, заміна адміністративним судом сторони виконавчого провадження її правонаступником; боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, - можлива за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи лише та виключно у разі, якщо адміністративний суд розглядав справу як суд першої інстанції та видав виконавчий лист.

Виходячи із встановлених судом обставин, в даному випадку, адміністративний суд не розглядав справу як суд першої інстанції та не видавав виконавчий лист. Натомість, постанову про накладення адміністративного стягнення видано Управлінням Пенсійного фонду у м.Котовську Одеської області, що виключає розгляд питання про заміну сторони у даному випадку за правилами адміністративного судочинства.

Розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) врегульовані процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), що також вбачається з назви цього Розділу ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Таким чином, суддя прийшов до висновку, що дана заява про заміну сторони виконавчого провадження належить до розгляду у місцевому загальному суді за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.9 ст.171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суддя прийшов до висновку, що у прийнятті до розгляду вказаної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.1, 2, 6, 7, 19, 52, 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295, 379 КАС України, розділом ІV КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження від 06.08.2019 року №59720695 згідно постанови управління Пенсійного фонду України в м.Котовськ про накладення адміністративного стягнення №53 від 28.12.2010 року на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.В.Павловська