Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5853/22 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В.М.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №296/5853/22 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 15 вересня 2022 року, яка постановлена під головуванням судді Шкиря В.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до виконкому Житомирської міської ради. Просить: за рахунок виконкому Житомирської міської ради відшкодувати моральну шкоду, заподіяну незаконною відмовою здійснити контроль за додержанням земельного законодавства при розгляді заяви від 08 травня 2020 року, в розмірі 51 000 грн; прийняти виклад восьми порушень законодавства, якими порушені її конституційні права, та прийняти пояснення стосовно розміру відшкодування моральної шкоди, що призвело до погіршення її здоров`я та завдало їй душевних страждань.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що виконавчий комітет Житомирської міської ради незаконною відмовою здійснити контроль за додержанням земельного законодавства при розгляді її заяви від 08 травня 2020 року порушив її конституційні права. Порушення при розгляді заяви від 08 травня 2020 року: незаконна відмова заступників виконавчих органів здійснити контроль - її звернення від 08 травня 2020 року не розглянуто в строк, встановлений ЗК України, а розглянуто на 77 сесії 30 липня 2020 року №1970, тобто через 72 дні; незаконна відмова заступників виконавчих органів здійснити контроль проекту рішення, який вони підписали на звороті документа - проект рішення складений з порушеннями законодавства (відсутня дата складання проекту рішення, незаконно покладений контроль на заступника міського голови та внесено до проекту рішення міського голову, оскільки до повноважень останнього не входить складання проекту рішення, до проекту рішення мав долучатися додаток до проекту рішення, а не додаток до рішення); незаконна відмова заступників виконавчих органів здійснити контроль за додержанням земельного законодавства - при складанні до проекту рішення додатку «Списки…відмовлено», який вони підписали без наявності додатку та в пункті 6 списку зазначено ОСОБА_1 без наявності її клопотання. При цьому виконавчий комітет листом від 05 квітня 2021 року №25/Д-148із-731 повідомив висновок «такого документу в Департаменті не створювалось, надати його копію немає можливості». Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями, що позбавляло її можливостей у реалізації звичок та бажань, сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми та настанню інших наслідків негативного характеру. Порушення її конституційних прав під час складання відзиву на апеляційну скаргу призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що вказують на велику неповагу виконавчого комітету Житомирської міської ради до її конституційних прав.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15 вересня 2022 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу аргументує тим, що суд незаконно відмовив їй у доступі до правосуддя для захисту своїх порушених конституційних прав, які гарантуються Конституцією України. Суд не застосував закони, які підлягають застосуванню при розгляді її позовної заяви, поданої з дотриманням вимог ЦПК України. Суд незаконно відмовив у розгляді вимог позовної заяви, незаконно змінив суть позовних вимог, незаконно замінив відповідача у справі виконавчий комітет на ОСОБА_2 та виклад обставин, які не відповідають обставинам позовної заяви; зміна найменування відповідача у резолютивній частині ухвали; виклад висновку в ухвалі не відповідає чинному законодавству та обставинам позовної заяви. Суддя незаконно відмовила розглядати вимогу позовної заяви про захист її конституційних прав за правилами цивільного судочинства з повідомленням сторін, щоб забезпечити їй доступ до правосуддя для захисту її конституційних прав, які гарантуються Конституцією України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони до суду не з`явилися. Судова повістка про виклик вручена позивачу ОСОБА_1 08 листопада 2022 року (а.с.86). Виконавчий комітет Житомирської міської ради спрямував до суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя суду першої інстанції виходила із того, що при розгляді справи підлягають з`ясуванню обставини правомірності (неправомірності) дій відповідача під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 травня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Предметом спору не є сама земельна ділянка або права власності, або користування пов`язані з нею. Спір є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Вимога про стягнення моральної шкоди також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами ч.5 ст.21 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2020 року на розгляд органу місцевого самоврядування (Житомирської міської ради) надійшла заява ОСОБА_1 від 08 травня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , із метою оформлення права власності на земельну ділянку відповідно до норм ЗК України.

Рішенням Житомирської міської ради від 30 липня 2020 №1970 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ст.39 ЗК України, ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», плану зонування території м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 04 квітня 2017 року №579, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (земельна ділянка розміщена в зоні мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови, частина земельної ділянки розташована в зоні вулиць в червоних лініях в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 порушення її конституційних прав обґрунтовує, зокрема тим, що при розгляді її заяви від 08 травня 2020 року виконавчий комітет Житомирської міської ради не здійснив контроль за додержанням земельного законодавства при розгляді її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чим не дотримані вимоги чинного законодавства щодо строків і процедури розгляду її заяви при відмові у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, внаслідок чого заподіяна моральна шкода.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, при вирішенні судом позову в цій справі, передусім підлягає дослідженню правомірність дій відповідача, тобто виконкому Житомирської міської ради, при розгляді заяви ОСОБА_1 від 08 травня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання строків і процедури розгляду заяви та, як наслідок, надання оцінки правомірності прийнятого за результатами розгляду заяви рішення про відмову в її задоволенні, тобто відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, бо ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не набула.

Речове право у ОСОБА_1 не виникло, а тому правовідносини, які виникли між сторонами, є адміністративно-правовими та справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства. Наразі захищається інтерес в отриманні земельної ділянки у власність, який не реалізований. Відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення публічно-правового спору, а тому спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд встановлений законом», як елемент права на справедливий судовий розгляд, пов`язаний із реалізацією принципу верховенства права під час здійснення правосуддя. Зазначений елемент включає інституційну, процесуальну та компетенційну складову. При цьому порушення будь-якої із цих складових визнається фундаментальним порушенням права на справедливий судовий розгляд у практиці Європейського суду з прав людини, що, як правило, тягне за собою скасування судового рішення у справі.

Поняття «суд встановлений законом» передбачає необхідність дотримання норм вітчизняного законодавства щодо правил, зокрема, предметної і суб`єктної юрисдикції. Інакше кажучи, суд, який розглядає справу, повинен бути належним із точки зору наявності у нього повноважень на розгляд конкретної справи.

Отже, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини права на суд та на доступ до суду, закріплені у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютними.

Посилання в апеляційній скарзі на незаконну заміну судом першої інстанції відповідача у справі - виконавчий комітет Житомирської міської ради на ОСОБА_2 не впливає на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оскільки не змінює характер спору, який є публічно-правовим та у порядку цивільного судочинства розглянутим бути не може. У резолютивній частині ухвали фактично допущена описка, яка може бути виправлена судом першої інстанції з власної ініціативи у порядку, передбаченому ст.269 ЦПК України.

Враховую викладене вище, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та додаткового обґрунтування не потребують. При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії»).

Оскаржувана ухвала винесена з додержанням норм процесуального права, а тому залишається без змін, що відповідає положенням ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 15 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 23 грудня 2022 року.