ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1072/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_3 є колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який зареєстрований у належній позивачу на праві власності квартирі АДРЕСА_1 . Відповідач у вказаній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, поточний ремонт квартири не здійснює. Позивач вимушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, а тому її дії порушують права позивача як власника квартири.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання з повідомленням сторін.

В судове засідання, призначене 27.01.2022 року з`явився відповідач, проти позову заперечував, посилаючись на те, що квартира є спільною сумісною власністю, а тому його реєстрація в квартирі не порушує права позивача. Просив відкласти розгляд справи з метою подачі відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 25.05.2022 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказав, що в 19.09.2008 році між сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано 12.04.2012 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва. Квартира була придбана позивачкою 16.06.2005 року, тобто до шлюбу, а тому є її особистою приватною власністю. Відповідач в квартирі не проживає з липня 2015 року, а був лише зареєстрований. В спірній квартирі проживає позивач разом із чоловіком ОСОБА_4 та дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вказала, що в квартирі речей відповідача немає.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень суду та сторонам не надав.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2008, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва 12.04.2012.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.06.2005, копія якого наявна в матеріалах справи.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності

Враховуючи, що вказана вище квартира була прибана позивачем до укладення шлюбу з відповідачем, вона є особистою приватною власністю позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до витягу з електронного реєстру територіальної громади м. Києва станом на 01.09.2021, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, за аналізом вказаної правової норми право користування житлом членом сім`ї власника житла втрачається виключно у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданнї представник позивача пояснив, що ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі з липня 2015 року.

Вказане підтверджується також Актом про підтвердження фактичного місця не проживання від 21.09.2021, з якого вбачається, що відповідач в даній квартирі не проживає з липня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, будучи зареєстрованим у ній, що також порушує права та законні інтереси позивача, як власника майна, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись цим майном, суд дійшов висновку про наявність обставин для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України , на підставі ст.317, 319, 361, 391, 405 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА