ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6965/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Солом`янської окружної прокуратури м. Києва в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри якого, перевищують нормативні,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року до суду надійшла позовна заява Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, яка діє в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри якого, перевищують нормативні.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва виявлено факт порушення інтересів держави та наявності заборгованості за перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, що потребує вжиття заходів реагування в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Встановлено, що 11.09.2019 посадовою особою управління Укртрансбезпеки у Черкаській області на а/д Київ-Одеса 210 км+450м проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF XF 105.401 НОМЕР_3, напівпричіп NООТЕВООМ OSD-48-03V-L НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 і який належить ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки і після зважування транспортного засобу оператором ГВК надано талон про результати зважування, інспекторами складено довідку №044729 від 11.09.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 11.09.2019 №025990 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт №163707 від 11.09.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно яких перевезення вантажу здійснювалось із перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме, повна маса тонн: нормативно допустима - 40 т, фактична - 48,15 т, навантаження на строєну вісь - 33 т, при допустимих 22 т.

З урахуванням викладеного, проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 11.09.2019 №855, згідно якого нараховано плату за проїзд в розмірі 1778,00 євро, про що повідомлено відповідача шляхом направлення 10.10.2019 рекомендованого листа - повідомлення про заборгованість №57910/39/24-19 від 08.10.2019.

Враховуючи викладене просили стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри яких перевищують нормативні у розмірі 48 841,66 грн.

Ухвалою суду від 03.11.2022 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

02.12.2022 на адресу суду від Відповідача надійшло клопотання про визнання його неналежним відповідачем.

Клопотання мотивоване тим, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід Державного бюджету України плату проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри яких перевищують нормативні у розмірі 48 841,66 грн.

Представник Відповідача зазначає, що 11.09.2019 посадовою особою управління Укртрансбезпеки у Черкаській області на на а/д Київ-Одеса 210 км+450м проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF XF 105/401 НОМЕР_3, напівпричіп NООТЕВООМ OSD-48-03V-L НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 і який належить ОСОБА_1 .

Просив визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , неналежним Відповідачем по справі № 753/13400/22 за позовом Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в особі Державної служби України з безпеки на транспортні, про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри якого, перевищують нормативні.

Відзив від Відповідача не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову з задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

11.09.2019 посадовою особою управління Укртрансбезпеки у Черкаській області на а/д Київ-Одеса 210 км+450м проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF XF 105/401 НОМЕР_3, напівпричіп NООТЕВООМ OSD-48-03V-L НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 і який належить ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки і після зважування транспортного засобу оператором ГВК надано талон про результати зважування, інспекторами складено довідку №044729 від 11.09.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 11.09.2019 №025990 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт №163707 від 11.09.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно яких перевезення вантажу здійснювалось із перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме, повна маса тонн: нормативно допустима - 40 т, фактична - 48,15 т, навантаження на строєну вісь - 33 т, при допустимих 22 т.

Посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Черкаській області 11.09.2019 під час документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено, що відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

З урахуванням викладеного, проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 11.09.2019 №855, згідно якого нараховано плату за проїзд в розмірі 1778,00 євро, про що повідомлено відповідача шляхом направлення 10.10.2019 рекомендованого листа - повідомлення про заборгованість №57910/39/24-19 від 08.10.2019.

Розрахунок плати за проїзд великоваговим та(або) великогабаритним транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування № 855 від 11.09.2019 року до Акту № 025990 від 11.09.2019 року, складений на платника ОСОБА_1 (а.с. 19).

Лист (вимога) про сплату Вих.№ 57910/39/24-19 від 08.10.2019 року був складений та надісланий ОСОБА_1 (а.с. 22).

Акт №163707 від 11.09.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складений на ОСОБА_1 (а.с. 16).

Отже, суд зауважує, що позивач звернувся з позовною заявою до неналежного відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст.2,4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Як вбачається зі змісту ст.51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Статтею 51 ЦПК України урегульовано питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи чи за клопотанням Відповідача.

У даній справі, позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось. Звертаючись до суду з позовом, позивач не визначив належного відповідача.

Пленум Верховного Суду України у п. 8постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З аналізу положеньст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Відповідач - це особа, яка на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц).

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом положень ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Водночас позивач всупереч вимогам ч.1-3ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісних відповідачів належними відповідачами, або залучення у справі як співвідповідачів, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до ОСОБА_1 всупереч складення всіх документів на ОСОБА_1 , який не є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи чи за клопотанням відповідача, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст.ст.2,4,10,12,13,23,48,51,81,175,258,259,263-268,273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Солом`янської окружної прокуратури м. Києва в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри якого, перевищують нормативні - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2022.

Суддя Л.В. Комаревцева