Справа №487/3953/21 Головуючий суду першої інстанції - Цуркан Р. С.
Провадження №22-ц/812/1041/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання - Ткаченко Н. Ю.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2022 року, ухвалене о 15 год 52 хв під головуванням судді Цуркана Р. С. в приміщенні суду у м.Миколаєві, повний текст якого складено того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 подала до суду позов, який обґрунтовувала наступним.

Позивач вказувала, що після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про отримання свідоцтва про право на вищезазначену спадщину.

Однак, нотаріус прийняв постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це тим, що Ѕ частини вищезазначеного домоволодіння належить на праві власності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про те, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , відсутні.

Позивач вказувала, що ОСОБА_3 на момент смерті ОСОБА_4 проживала разом із нею по АДРЕСА_1 , а тому прийняла спадщину відповідно до вимог ЦК УРСР.

З огляду на зазначене, а також те, що інших спадкоємців у ОСОБА_3 немає, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено родинні зв`язки між нею та спадкодавцем, та наявність підстав для задоволення позову про визнання за нею права власності на Ѕ частину спадкового майна при наявності рішення суду про реальний поділ домоволодіння.

З зазначеними висновками суду позивач не погодилася, у зв`язку з чим через свого представника подала апеляційну скаргу, наполягаючи на доведеності своїх позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 1, 3 статті 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (2003 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини.

Норми ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 549 ЦК УРСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 №18/5, яка була чинною до 14.03.2004, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до вимог статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно з нормами Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 (статті 1216, 1218, 1220, 1258, 1265, 1268, 1269, 1270) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є двоюрідною сестрою позивача.

Після її смерті позивач звернулася до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину.

Інші спадкоємці за отриманням свідоцтва про право на спадщину не зверталися.

Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з будинковою книгою будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 з часу свого народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та по день її смерті проживала у цьому будинку.

Відповідно до інформації Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради ОСОБА_3 була знята з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 05 травня 2020 року.

Матір`ю ОСОБА_3 була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з вищевказаною будинковою книгою ОСОБА_4 з часу свого народження ІНФОРМАЦІЯ_4 та по день смерті проживала у цьому будинку.

Вказане домоволодіння відповідно до рішень народного суду 2 ділянки Сталинського району м.Миколаєва від 20.05.1960 та 25.08.1960 належало по Ѕ частці, а потім було реально поділено між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Відповідно до договору дарування від 22.12.1995 ОСОБА_1 отримала у дар Ѕ частку вказаного домоволодіння, яка була успадкована її матір`ю ОСОБА_7 після смерті чоловіка ОСОБА_6 .

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Дослідженими судом доказами доведено, що позивач та ОСОБА_3 є двоюрідними сестрами. ОСОБА_3 після смерті її матері ОСОБА_4 успадкувала належну їй Ѕ частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , оскільки з моменту народження і по день смерті проживала та мала реєстрацію разом з матір`ю за вказаною адресою. Позивач вчасно звернулася до нотаріуса за отриманням спадщини. Інші спадкоємці за її отриманням не зверталися.

Враховуючи викладене, позивач набула право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Оскільки суд першої інстанції помилково вважав про зворотнє, його рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 28 грудня 2022 року.