Єдиний унікальний номер 741/1259/21
Провадження № 2-о/741/11/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 22 лютого 2022 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

заявника та її представника адвоката Вертелецької Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , який за життя перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як пенсіонер МВС та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вона (заявник) завжди проживала разом із чоловіком за однією адресою, а саме в АДРЕСА_1 . У 2004 році у неї виникла необхідність змінити місце роботи. Обов`язковою умовою при прицевлаштуванні лікарем-офтальмологом була наявність реєстрації місця проживання в м. Києві. У зв`язку із цим вона (заявник) знялася з реєстрації місця проживання в будинку АДРЕСА_1 та зареєструвала місце проживання в квартирі, яка належить її сестрі, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому вона (заявник) ніколи не змінювала місце фактичного проживання, кожного дня їздила на роботу та поверталася додому в м. Носівку Чернігівської області. У серпні 2020 року вона (заявник) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Листом від 2 вересня 2020 року їй (заявнику) було відмовлено в призначенні даного виду пенсії у зв`язку із тим, що до заяви про призначення пенсії не було додано ні довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні померлого годувальника, ні рішення суду про перебування на утриманні. Вона (заявник) не може надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області документ про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою, оскільки на день смерті чоловіка місце її проживання було зареєстроване за адресою, відмінною від адреси реєстрації місця проживання чоловіка.

ОСОБА_1 просила суд встановити факт її проживання разом із годувальником ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні заявник та її представник вимоги підтримали з підстав, які зазначені у заяві, та просили їх задовольнити.

У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд розглядає справу у відсутності представника заінтересованої особи за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали показання, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_1 фактично постійно проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . У зв`язку із роботою місце проживання ОСОБА_1 було зареєстроване в м. Києві.

Вислухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що з 28 червня 1986 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та за життя перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області як пенсіонер МВС та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-10; 12).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» сім`ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії в разі втрати годувальника сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей померлих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Пунктом «б» ч. 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються в тому числі дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У судовому засіданні встановлено, що станом на 15 червня 2020 року, тобто на день смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 була непрацездатною, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11).

З матеріалів справи (а.с. 16) вбачається, що у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Листом від 2 вересня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні даного виду пенсії у зв`язку із тим, що до заяви про призначення пенсії не було додано ні довідки уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні померлого годувальника ні рішення суду про перебування на утриманні.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не може надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області документ про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою, оскільки на день смерті чоловіка місце її проживання було зареєстроване за адресою, відмінною від адреси реєстрації місця проживання чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 за однією адресою, а саме в АДРЕСА_1 . У 2004 році у ОСОБА_1 виникла необхідність змінити місце роботи. Обов`язковою умовою при прицевлаштуванні лікарем-офтальмологом була наявність реєстрації місця проживання в м. Києві. У зв`язку із цим ОСОБА_1 знялася з реєстрації місця проживання в будинку АДРЕСА_1 та зареєструвала місце проживання в квартирі, яка належить її сестрі, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_1 ніколи не змінювала місце фактичного проживання, кожного дня їздила на роботу та поверталася додому, на день смерті ОСОБА_2 проживала разом із ним в АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13-15) та показаннями допитаних у судоврому засіданні свідків.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даного факту необхідне ОСОБА_1 для переходу на пенсію по втраті годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Заявник позбавлена можливості в іншому порядку встановити цей факт.

Добуті по справі докази в їх сукупності підтверджують той факт, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , проживала разом із годувальником ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв