Справа № 755/4137/22
"09" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Булгакової Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада, ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування, -
26 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом в якому просила суд: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 39/100 частини квартири будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 27 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху.
06 липня 2022 року на адресу суду подано нова позовна заява для усунення виявлених недоліків.
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на наступне, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний батько позивача - ОСОБА_4 . Після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому на час смерті спадкове майно: 39/100 частини квартири АДРЕСА_2 ; 83/100 частини квартири АДРЕСА_3 та 7/8 частини гаражного боксу № НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 . Будучи єдиною спадкоємицею першої черги за законом, ОСОБА_1 у встановлений законом термін звернулась до державного нотаріусу Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак, 10 липня 2020 року отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач вказує, що за відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
07 липня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 12 серпня 2022 року витребувано від Десятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 №613/2019.
Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року підготовче провадження у справі закрито.
27 вересня 2022 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшли витребувані судом матеріали.
Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року замінено первісного неналежного відповідача Київську міську раду на належного відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_2 втратила статус третьої особи у цій справі.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. просять задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи - Десятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без їхньої участі, та прийняти рішення згідно чинного законодавства.
Представник третьої особи - Київської міської ради, в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить розгляд справи проводити за відсутністю відповідача та ухвалити рішення згідно чинного законодавства.
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 10 липня 2019 року (актовий запис №9136). (а.с.9)
Позивач є рідною донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 10).
Отже, позивач має право на спадкування майна померлого в першу чергу.
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Як підтверджується матеріалами спадкової справи №613/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , яка заведена Десятою київською державною нотаріальною конторою, 30 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 .
10 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Десятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку квартири.
10 липня 2020 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Сабадаш О. В.. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на 39/100 часток квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , оскільки, згідно п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача спадщини на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, однак спадкоємцем не надано правоустановлюючого документу, який підтверджує право власності на квартиру на ім`я померлого.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 належала на праві вланості 39/100 частини квартири АДРЕСА_2 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією від 19 лютого 2010 року, розпорядження №74-542С, ці обставини підтверджуються Доданою до матеріалів справи фотокопією свідоцтва про право власності на житло, та інформаційною довідкою, виданої КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 7, 16).
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов`язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
Як вбачається з обставин справи, в цьому випадку, воля особи (позивача у даній справі) щодо вільного використання свого права, тобто володіння, користування та розпорядження майном, - зв`язана волею сторонніх осіб (відповідачів у справі), що суперечить вищевказаній презумпції.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняв спадщину після померлого ОСОБА_4 , однак, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень п. 9, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позовних вимог.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України)
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада, ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5,ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада, ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 39/100 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 09 грудня 2022 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 );
Третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 ).
Суддя -