Справа № 333/1690/22
Провадження № 2/333/2372/22
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про зняття з реєстраційного обліку місця проживання, -

встановив:

11.05.2022 року ОСОБА_2 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Іншими співвласниками зазначеної квартири є його батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , сестра ОСОБА_3 та син останньої ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_5 належна йому 1/5 частка спірної квартири була розподілена між іншими співвласниками по 1/15 частці кожному.

Після смерті ОСОБА_6 питання про спадщину не вирішувалось.

При оформленні спадщини після смерті ОСОБА_5 стало відомо, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали громадянство Російської Федерації та мають там постійне місце проживання.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не знялись з реєстрації в Україні та відмовляються це робити, що покладає на позивача додаткові та необґрунтовані витрати по сплаті комунальних послуг, пов`язаних з нарахуванням по кількості зареєстрованих осіб.

Не оспорюючи право власності відповідачів та їх права, в тому числі на користування власністю, враховуючи, що вони мають громадянство Російської Федерації та постійне місце проживання у вказаній державі, відсутність їх на території України більше 10 років, на думку позивача, є всі підстави для зняття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із зареєстрованого місця проживання в Україні, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 13.05.2022 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні від 22.08.2022 року позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили суд його задовольнити. Крім того, позивач додатково пояснив, що ОСОБА_3 є його сестрою, а ОСОБА_4 племінником та сином ОСОБА_3 . Остання в 90-х роках поїхала до Російської Федерації, де і залишилась, отримала громадянство та має постійне місце проживання. З 2013 року вона жодного разу не приїхала до України. Він перебуває з ОСОБА_3 в нормальних відносинах. Підставою для зняття відповідачів з реєстрації є не проживання останніх більше 10 років, а також те, що позивач змушений сплачувати комунальні платежі в більшому розмірі, які нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до зали судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є сусідом позивача та мешкає в одному під`їзді з ним більше 20 років. ОСОБА_8 знав з дитинства. ОСОБА_3 він не бачив вже більше 10 років, а її син ОСОБА_4 не бачив взагалі. Він не чув сварок з приводу перешкоджання позивачем відповідачам у користуванні власністю.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що проживає в одному під`їзді з позивачем з 2013 років. З відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він не знайомий та ніколи їх не бачив, сварок з приводу перешкоджання позивачем відповідачам у користуванні власністю він не чув.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 24.02.2006 року № НОМЕР_4 , квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Зазначена вище обставина також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.03.2006 року №10086828.

ІНФОРМАЦІЯ_4 Дорофєєв ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.03.2011 року серії НОМЕР_5 , актовий запис №1490.

20.12.2011 року ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу видано свідоцтва, зареєстровані в реєстрі за №№3504, 3505, 3506, про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 Дорофєєва ОСОБА_11 , а саме на 1/15 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказана обставина підтверджується витягами про державну реєстрацію прав від 18.01.2012 року №№32906524, 32906544, 329065262.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.11.2021 року серії НОМЕР_6 , актовий запис №3170.

Як встановлено в судовому засіданні, після смерті ОСОБА_6 питання про спадщину не вирішувалось.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що підставою для зняття відповідачів з реєстрації є не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою реєстрації більше 10 років, а також те, що позивач змушений сплачувати комунальні платежі в більшому розмірі, які нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб.

При розгляді справи по суті судом прийнято до уваги, що відповідачі є громадянами Російської Федерації, що підтверджується паспортом № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_3 та свідоцтвом про народження на ім`я ОСОБА_4 від 29.03.2022 року серії НОМЕР_8 , актовий запис №335.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 15.04.2009 року №18.

Факт не проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_3 з 2013 року також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Враховуючи зазначені обставини, позивачем заявлено вимоги про зняття із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 Дорофєєвої ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

У зв`язку із цим, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

За таких обставин, вимога про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача у вказаній квартирі не може бути задоволена у розумінні статті 16 ЦК України, оскільки поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше), вимог про що позивачем не заявлено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.05.2020 року у справі №336/1773/17.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховую пояснення позивача, його представника та свідків, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття останніх з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про зняття з реєстраційного обліку місця проживання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.12.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод