ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1837/22

Провадження № 22-ц/4820/1429/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року (суддя Кутасевич О.Г.) про відмову в задоволенні заяви про забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення майбутнього позову до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначав, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою та її матір`ю ОСОБА_2 вони разом проживали до 29 червня 2022 року. Проте, ОСОБА_2 неочікувано разом з дитиною залишила їх постійне місце проживання та виїхала в невідомому напрямку, відмовляється повідомити про їх місцеперебування, визначити порядок виховання дитини у добровільному порядку та має намір вивезти дитину закордон без його дозволу, у зв`язку із чим він звертався до поліції та служби у справах дітей.

Відтак, з метою недопущення вивозу дитини за кордон та попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні судового рішення, просив заборонити виїзд за межі України дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 , у супроводі матері ОСОБА_2 або будь-якої іншої особи, котрій може бути надано дозвіл зі сторони матері, завірений органом опіки та піклування та/або нотаріусом.

Вважає, що такий вид забезпечення позову є необхідним та буде співмірним із заявленими позивачем вимогами, а невжиття такого заходу забезпечення може призвести до неповноцінного виховання дитини та зашкодить її інтересам.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семененко Д.В., про забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом заборони виїзду за межі України дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_1 у супроводі матері ОСОБА_2 або будь-якої іншої особи, котрій може бути надано дозвіл зі сторони матері, завірений органом опіки та піклування та/або нотаріусом, відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не довів реальність намірів ОСОБА_2 вивезти малолітню дочку ОСОБА_4 закордон, а тому заявлений спосіб забезпечення позову є необґрунтованим. Оскільки існує відкритий збройний конфлікт Росії проти України, то у найкращих інтересах дитини відсутні підстави для такого забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у будь-якому випадку незалежно від вибору двох із зазначених предметів позову відмова у забезпеченні такого позову призведе до неможливості його виконання.

Невжиття заходів забезпечення позову на даному етапі може призвести до порушення прав батька, гарантованих СК України.

Суд першої інстанції, усвідомлюючи можливість подальшого невиконання рішення суду неправомірно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, адже ця заборона жодним чином не впливає на нормальне існування дитини, однак, відсутність такої заборони може вплинути та зробити неможливим виконання рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до Хмельницького апеляційного суду не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач має намір подати позов про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування майбутніх вимог зазначає, що 29 червня 2022 року його дружина ОСОБА_2 з їх спільною дочкою ОСОБА_5 залишили їх спільне місце проживання та поїхали у невідомому напрямку.

Заявником зазначається, що предметом майбутнього позову є встановлення порядку та участі батька у вихованні дитини.

На підтвердження наявності спору між сторонами щодо участі у вихованні дитини заявник надав копії листів від 14 липня 2022 року, адресованих ОСОБА_2 , службі у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області щодо встановлення місця перебування його доньки ОСОБА_3 (а. с. 17-18, 19-20, 21-22, 23-24).

Крім того встановлено, що позовну заяву про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, в забезпечення якої подана дана заява, ОСОБА_1 протягом строку, передбаченого законодавством, до суду не подав.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із положень ст. 153 ЦПК України слідує, що за загальним правилом заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Предметом спору у справі за позовом, який мав би бути пред`явлений у майбутньому, є усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказав на можливість вивезення ОСОБА_2 дитини за кордон на час дії в Україні воєнного стану.

ОСОБА_1 не подав суду першої інстанції доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення поданого ним протягом строку передбаченого законом позову позову, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас застосування судом запропонованого ОСОБА_1 заходу забезпечення позову фактично призведе до обмеження прав дитини сторін, яка не є учасником справи.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що підстави для забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 відсутні.

Посилання ОСОБА_1 на обґрунтованість заяви про забезпечення позову та неналежну оцінку судом зібраних доказів не відповідають фактичним обставинам справи. Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про неврахування судом прав малолітньої ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції дотримано порядок розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та постановлено мотивовану ухвалу з цього питання.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при розгляді заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову не ґрунтуються на законі.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року без змін.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2022 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк