Номер провадження 2/754/2237/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», про відшкодування шкоди у зв?язку із залиттям, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у зв`язку з залиттям. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , 1/3 частина якої належить їй на праві приватної власності. 19.07.2021 року позивачка виявила, що її квартира залита водою на стінах та стелі вітальні, малій кімнаті та кухні спостерігаються сліди залиття. Комісією було проведено обстеження її квартири з метою виявлення причини і розміру заподіяної їй шкоди та складено акт від 26.07.2021 року, однак не встановлена причина залиття квартири АДРЕСА_2 на 3 поверсі. Лише встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 на 4 поверсі відсутні сліди залиття. Для підтвердження розміру майнової шкоди позивачка звернулась до ПП «Експертзабезпечення», який надав висновок про те, що внаслідок залиття квартири позивачці завдано майнової шкоди у розмірі 38500,00 грн. Позивачка зазначає, що її квартира була залита відповідачами вже чотири рази. Необхідні суттєві зусилля для відновлення попереднього стану квартири. Позивачка та члени її сім`ї зазнали душевних та психічних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, порушенням нормального ритму життя, тяжкістю вимушених змін. На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 38500, 00 грн., відшкодування витрат на проведення експертизи у розмірі 3000, 00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000, 00 грн., та судовий збір.

03.02.2022 року від представника третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до суду надійшли Пояснення, відповідно до яких зазначено, що будинок АДРЕСА_4 закріплений на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» відповідно до розпорядження Деснянської РДА в м. Києві від 30.01.2015 року № 48. Відповідно до акту ЖЕД-318 від 26.07.2021 року, який є структурним підрозділом КП «Керуюча компанія», за заявою мешканців від 19.07.2021 року було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття. Обстеженням були виявлені сухі сліди залиття у приміщеннях вище вказаної квартири. Звернень на оперативно-диспетчерську службу та до комунального підприємства щодо події залиття не надходило. Комісією була обстежена квартира АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище, слідів залиття не виявлено, сантехобладнання знаходиться в задовільному стані, витоки відсутні. Згідно відповідей ТОВ «Дель-Пак Сістемс Україна від 10.01.2022 звернень що ЦДС Деснянського району за період з 17.07.2021-20.07.2021 від мешканців квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_2 не надходило. З квартири АДРЕСА_3 за період з 17.07.2021-20.07.2021 надійшло одне звернення за напрямком роботи «Електрика».

14.02.2022 року від відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідно до заперечень, викладених у Відзиві, відповідачка зазначає, що 26.07.2021 року у відповідь на звернення позивачки було ініційовано перевірку комісією ЖЕД-318, якою було складено акт по факту залиття квартири АДРЕСА_7 . Зазначеним актом не встановлено винної особи та не визначено дійсну конкретну причину залиття, не вказано причини пошкоджень, як і давність виникнення таких пошкоджень, натомість встановлено, що в ході обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_3 наслідків залиття квартири не виявлено, сантехобладнання знаходиться в задовільному стані, витоки відсутні, причина залиття - на момент обстеження визначити неможливо. Тобто акт від 26.07.2021 року не містить висновків про наявність вини саме відповідача, як і не наведена причини залиття. Також відповідачка зазначає, що згідно листа ТОВ «ДЕЛЬ-ПАК СІСТЕМС Україна» за № 31-01/22-01 від 31.01.2022 року вбачається, що Центральною диспетчерською службою Деснянського району було зареєстровано звернення мешканців квартири АДРЕСА_8 , яке надійшло на диспетчерську систему 19.07.2021 року (заявка № 7632154). Зі слів мешканців квартири АДРЕСА_9 лопнула гнучка підводка на кухні, що спричинило залиття квартири АДРЕСА_8 та зафіксовано, що силами мешканців квартири АДРЕСА_8 було здійснено перекриття холодного та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_10 з метою припинення залиття. Із викладеного вбачається, що в день залиття позивачки, кількома поверхами вище, внаслідок пошкодження сантехнічного обладнання власників квартири АДРЕСА_10 , відбулося сильне залиття квартири АДРЕСА_8 , також в даному листі зазначено, що залиття було довготриваючим. В підтвердження понесених збитків позивачем було надано звіт про оцінку майнових прав, що був проведений з метою оцінки завданих збитків від залиття квартири за адресою: АДРЕСА_7 . Відповідачка звертає увагу суду на те, що наданий позивачкою експертний звіт від 05.08.2021 року складено в результаті проведення незалежної оцінки, не відображає дійсно заподіяну залиттям шкоду, оскільки об`єм відновлювальних робіт, наведений у звіті 05.08.2021 року не співпадає з об`ємом пошкоджень, визначеним в акті від 26.07.2021 року, а тому, оскільки позивачкою не надано доказів понесення нею фактичних витрат на проведення ремонтних робіт в квартирі або доказів укладення договору з виконавцем ремонтно-будівельних робіт, який поніс би вказані загальновиробничі витрати у зв`язку з відновлювальним ремонтом квартири позивачки й була би платником ПДВ, відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача витрат у розмірі 38500,00 грн. Крім того, позивачкою також не доведено факт завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача та не надано доказів наявності будь-якої моральної шкоди. На підставі викладеного, відповідачка просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

08.07.2022 року позивачка подала до суду Відповідь на відзив відповідача. Відповідно до викладеного у відповіді, позивачка вказує, що, доводом відповідачки ОСОБА_3 є той факт, що актом про залиття від 26.07.2021 року не встановлена причина залиття квартири АДРЕСА_2 на 3 поверсі, лише встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 на 4 поверсі відсутні сліди залиття. Однак, позивачка звертає увагу, що залиття сталось 19.07.2021 року, а акт було складено вже 26.07.2021 року і відповідачі мали 8 днів для усунення будь-яких слідів залиття зі свого боку за цей час. Доводи відповідачки про залиття квартири АДРЕСА_10 у цьому ж під`їзді жодним чином не спростовує твердження позивачки про залиття її квартири саме з квартири відповідачів, оскільки квартира АДРЕСА_10 знаходиться на декілька поверхів вище і шкода, завдана внаслідок поламки гнучкого підводку на кухні цієї квартири завдана тільки мешканцями квартири АДРЕСА_8 , а у квартирах АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , що знаходяться поверхами нижче сліди залиття відсутні. Позивачка звертає увагу, що КП «Керуюча компанія» у поясненнях, наданих до суду, зазначає про відсутність звернень мешканців квартири АДРЕСА_8 19.07.2021 року про її залиття з квартири АДРЕСА_10 , що ставить під сумнів надані відповідачкою докази. Безпідставними також є доводи відповідачки про необґрунтованість розміру матеріального збитку, завданого залиттям квартири позивачки, оскільки об`єм відновлювальних робіт у наданому експертному звіті від 05.08.2021 року не співпадає з об`ємом пошкоджень, зазначених у акті про залиття від 26.07.2021 року. На спростування даного доводу ОСОБА_1 зазначає, що слюсар-сантехнік, який складав акт про залиття не є фахівцем у галузі відновлювального ремонту та зазначив лише про явні сліди залиття, а для визначення дійсної вартості ремонту позивачка і звернулась до експерта у даній галузі, зокрема ПП «Експертзабезпечення». Також позивачка заперечує щодо стягнення втрат на правничу допомогу.

08.07.2022 року позивачка подала до суду Відповідь на пояснення третьої особи. Відповідно до викладеного у відповіді, позивачка вказує, що, той факт, що третьою особою здійснюється обслуговування будинку АДРЕСА_4 , проводиться контроль за технічним обладнанням та проводяться профілактичні огляди жилих будинків, жодним чином не пояснює факт неналежного складання акту про залиття від 26.07.2021 року її структурним підрозділом ЖЕД-318. Пояснення третьої особи не містять будь-яких відомостей щодо факту залиття квартири позивачки та відсутності вини відповідачів.

У судовому засіданні позивачка та представник позивачки ОСОБА_2 просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів.

Представник третьої особи - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідачки, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26.06.1997 року № 2012.

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_13 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.11.2021 року.

26.07.2021 року комісією у складі: заступника ЖЕД-318 ОСОБА_8. , майстра технічної дільниці ОСОБА_9. , слюсаря-сантехніка ОСОБА_10. було обстежено квартиру АДРЕСА_1 .

За наслідками огляду був складений Акт обстеження від 26.07.2021 року, яким встановлено, що у вітальні на стіні сухі сліди залиття від стелі до підлоги, приблизно площею 4,0 х 1,4 м2, в верхній частині. В малій житловій кімнаті над дверима сліди злиття в вигляді сухих жовтих плям. На стіні сухі сліди залиття в вигляді потоків від стелі до підлоги, приблизно площею 4,0 х 2,7 м2, в верхній частині сухі жовті плями. В кухонному приміщенні сліди залиття на стелі в вигляді сухих сірих плям в кожному з кутів приблизною площею 1,0 х 0,7 м2; 1,0 х 0,5 м2; 1,0 х 0,5 м2; 0,5 х 0,5 м2. Ремонт в квартирі не проводився протягом багатьох років. Для з`ясування обставин залиття також була обстежена квартира АДРЕСА_3 , яка знаходиться на квартирою АДРЕСА_2 поверхом вище. Станом на день проведення обстеження слідів залиття не виявлено, сантехобладнання знаходиться в задовільному стані, витоки відсутні. На момент обстеження (26.07.2021 року) встановити причину залиття не видається можливим.

Відповідно до звіту ПП «Експертзабезпечення» ринкова вартість об`єкта оцінки, яким є збитки після залиття квартири за адресою: АДРЕСА_7 на дату оцінки 05.08.2021 року складає 38500,00 грн.

Згідно відповідей ТОВ «Дель-Пак Сістемс Україна від 10.01.2022 звернень що ЦДС Деснянського району за період з 17.07.2021-20.07.2021 від мешканців квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_2 не надходило. З квартири АДРЕСА_3 за період з 17.07.2021-20.07.2021 надійшло одне звернення за напрямком роботи «Електрика».

У своїх позовних вимогах позивачка просить стягнути з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на її користь вказаний розмір матеріальної шкоди, зважаючи на те, що у залитті, що сталося 19.07.2021 року, є вина відповідачів.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи.

Пунктом 1.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, визначено, що повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг; порядок доступу до житла та іншого володіння для ліквідації аварій, проведення оглядів технічного стану, перевірки показів засобів обліку; права та обов`язки споживачів, виконавців, виробників; оформлення претензій споживачів до виконавців; порядок укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг визначаються згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 2.3.6. Правил у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Відповідно до додатку 4 до п. 2.3.6 Правил акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету; в якому описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено; з зазначенням причини залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВС, (чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. у роботу системи); акт повинен містити висновки і рекомендації комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.); члени комісії повинні підписати акт та з актом повинні бути ознайомлені мешканці квартир, які його також підписують.

В абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за №76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (Додаток 4). Натомість Додаток 4 вимагає чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. № ___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін. Додаток 4 Правил при складанні акту вимагає надати висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін. Окрім того, акт повинен містити інформацію про ознайомлення мешканців квартир щодо відомостей даного акту.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

З наведеного вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття його квартири, зокрема комісійний акт, який складено із додержанням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновок відповідної експертизи щодо встановлення причин залиття.

В наданому позивачкою акті обстеження не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, відсутній висновок щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. В указаному акті не зафіксовано відомості щодо винної сторони.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вищевказаний акт, щодо комісійного обстеження 26.07.2021 року квартири АДРЕСА_1 не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити.

Зважаючи на зазначене, даний акт не може бути належним і допустимим доказом наявності вини відповідачів у залитті квартири позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття квартири саме відповідачів, а як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями та шкодою, відповідно вина відповідачів не доведена.

Що стосується показів свідків, допитаних судом, то слід зазначити наступне.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який є заступником начальника ЖЕД-318, був присутнім при огляді квартири позивача та підписала акт. Свідок зазначив, що при складанні акту комісія керувалась Інструкцією, проте, в його посадові обов`язки не входить складання таких актів. В квартиру АДРЕСА_2 свідок не заходив. Члени комісії оглядали квартиру АДРЕСА_2 . Майстер при огляді квартири робить фотофіксацію. В день огляду в квартиру АДРЕСА_3 комісія не потрапила, оскільки та була зачинена. Комісія не змогла встановити причину залиття.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є майстром технічної діяльності, повідомив, що він приймав участь у складанні Акту від 26.07.2021 року. Начальник ЖЕД дав йому доручення обстежити квартиру АДРЕСА_2 через залиття. В квартиру від заходив один, потім зібралася комісія, де вони обговорили і склали Акт. Причину залиття встановлено не було. В квартирі АДРЕСА_3 свідок ніяких ознак залиття не побачив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який є слюсарем-сантехніком, повідомив, що він приймав участь у складанні Акту від 26.07.2021 року. В день огляду в квартиру АДРЕСА_3 комісія не потрапила, оскільки та була зачинена. Комісія не змогла встановити причину залиття, оскільки відразу не змогли потрапити в квартиру, а пізніше при огляді квартири АДРЕСА_3 вже не було виявлено слідів.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що в липні 2021 року вночі її розбудила сусідка. Вони чули, що на кухні по стелі капала вода. В квартиру АДРЕСА_2 свідок заходила через декілька днів після залиття.

Інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вину відповідачів у залитті квартири позивача суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачкою не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для покладення на відповідачів відповідальності за шкоду, що завдана майну позивачки.

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, а саме твердження щодо того, що залиття квартири сталось з вини відповідачів, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних, допустимих і достовірних доказах, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачка вказує про те, що суть заподіяної позивачці та її сім`ї моральної шкоди полягає в душевних та психічних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку із неодноразовим пошкодженням її майна, порушенням нормального ритму життя.

Але слід зазначити, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідачів було завдано позивачці моральних страждань, суду надано не було.

Позивачкою також не надано належних доказів спричинення їй матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири саме з вини відповідачів та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і діями відповідачів.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди також немає.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 22, 1166, 1190, 1192 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», про відшкодування шкоди у зв?язку із залиттям - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 .

Відповідачка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_14 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_14 .

Третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», , адреса: м. Київ, вул. Закревського, 15.

Повний текст рішення виготовлений 30 листопада 2022 року.

Суддя О.В.Лісовська