УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 Справа №607/18932/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 доДП «Фаворит-2» ПП «Дружба сервіс-житло 1», ПП «Дружба сервіс-житло 1», ПП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 подав до суду через підсистему «Електронний суд» позов до ДП «Фаворит-2» ПП «Дружба сервіс-житло 1», ПП «Дружба сервіс-житло 1», ПП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, просить визнати порушеним право на належну якість та потрібний асортимент продукції.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 з подібними позовами до тих же відповідачів вже звертався до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, зокрема у справі №, №607/18851/22 позовна заява повернута позивачу, а у справах №607/14711/22, №607/16941/22, 607/17008/22, 607/16986/22, 607/16982/22, 607/16966/22, №607/17003/22 позовні заяви було залишено без руху з зв`язку із недоліками, які в подальшому жодного разу усунуті не були, як наслідок позовні заяви повертались позивачу.

Суд зауважує, що у позовній заяві позивач не зазначає, хто саме з відповідачів чи усі відповідачі надають послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 та не долучає доказів на підтвердження таких обставин.

При цьому відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з утримання будинку та прибудинкової території, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та відповідно до ч.1 ст.12 зазначеного Закону такі послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону).

Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Проте позивач не зазначає та не подає докази, які підтверджували б наявність будь-яких договірних відносин між ним та відповідачами, зокрема, щодо укладення сторонами договору з надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, наявність між сторонами фактичних договірних відносин, здійснення позивачем оплати за надані відповідачем послуги тощо, що позбавляє суд можливості встановити, чи є позивач споживачем послуг, що надаються відповідачем (відповідачами).

Водночас позивачем не подано доказів того, що він є власником нерухомого майна або іншою особою, яка отримує відповідну житлово-комунальну послугу за адресою: АДРЕСА_1 .

Кожна людина має право на судовий захист.

Однак, право на судовий захист не є абсолютним. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що «право на суд» та «право на доступ до суду» може бути обмежене. Обмеження можуть бути введені, оскільки це право «за своєю природою потребує з боку держави регулювання, яке може варіюватися у часі та просторі в залежності від потреб та ресурсів суспільства та громадян» (Golder проти Сполученого Королівства). При накладені обмежень державі дозволяються певні межі розсуду, але будь-яке обмеження не може бути таким, щоб воно зменшувало саму сутність цього права людини. Однією з підстав для обмеження права на звернення до суду за захистом є використання цього права в цілях, які явно суперечать цілям звернення до судового органу, тобто не для захисту та відновлення прав та свобод, а для негативного впливу на іншу сторону судового процесу, для перешкоджання належній роботі суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду. Така поведінка має ознаки зловживання.

Зловживання правом на звернення до суду становить собою такий вид зловживань процесуальним правом, за якого вся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною. Вичерпного переліку випадків, які вважають зловживанням правом на судовий захист, не встановлено ані процесуальними кодексами, ані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Судова практика, серед іншого, визначає такі випадки як зловживання правом на звернення до суду: заява до суду є вочевидь сутяжницька, має місце чергове звернення з завідомо безпідставною, явно необґрунтованою заявою, звернення з аналогічними, тотожними заявами, які вже подавалися раніше і були визнані неприйнятними (M. проти Сполученого Королівства); подання декількох позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (постанова Верховного Суду у справі № 367/5934/17-ц від 02 вересня 2019 р.), подання заяви, що явно позбавлена реальної мети або яка взагалі не стосується законних об`єктивних інтересів заявника (Bock проти Німеччини), подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (постанова Верховного Суду у справі № 757/64933/17-ц від 11 вересня 2019 р.).

Правова система має бути спроможною захистити себе від сутяжників, і саме національні органи мають запровадити ефективний судовий механізм захисту щодо позовів таких осіб, без обов`язкового використання заходів, що впливають на обсяг їх дієздатності (рішення ЄСПЛ у справі SalontajiDrobnjak проти Сербії від 13 жовтня 2009 року).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із частиною другої статті44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Вказаний перелік не є вичерпним.

Враховуючи вищевикладене, а саме подання ОСОБА_1 позовної заяви без будь-яких додатків, без квитанції про сплату судового збору, без надіслання позовної заяви іншим учасникам, поданню позивачем до суду до одних і тих самих відповідачів великої кількості позовів, за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, з тих самих підстав, вказані дії судом визнаються зловживанням процесуальними правами.

Згідно з частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 необхідно повернути позивачу на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 44, 148, 185, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 доДП «Фаворит-2» ПП «Дружба сервіс-житло 1», ПП «Дружба сервіс-житло 1», ПП Квартал Л про захист прав споживачів - повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк