П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року місто Київ

справа № 759/24141/19

провадження №22-ц/824/8304/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мацко Максимом Анатолійовичем,

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Фролової І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» про поділ спільного майна поружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позов обґрунтовано тим, що 25 серпня 2017 року між сторонами було укладено шлюб. В зв`язку з майбутнім народженням дитини та поліпшенням житлових умов, за спільним рішенням позивачем було отримано в борг від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 600000 грн. під розписку. Вказані кошти за спільним рішенням були спрямовані на укладення договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру. 10 листопада 2017 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 18082/РН-К на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Позивач надав свою згоду на укладення даного договору. На виконання умов казаного договору були спрямовані грошові кошти, які були отримані в позику від ОСОБА_3 ..

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ним майнові права на Ѕ частину об`єкта нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 300000 грн., як Ѕ частину спільного боргу подружжя.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 6 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18800 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі вказує, що судом було невірно розтлумачено закон та невірно зроблено висновок про те, що станом на день розгляду справи майнові права не можуть бути об`єктом спільної сумісної власності та предметом поділу майна подружжя лише через те, що об`єкт не введено в експлуатацію, а між відповідачем (який є найманим працівником третьої особи) та власне, третьою особою (яка є роботодавцем відповідачки) не укладено акт приймання-передачі майнових прав.

Крім того, також зазначає, що висновки суду (щодо реальності передачі Лемешком грошових коштів) суперечать обставинам справи, адже стороною відповідача не наведено доказів отримання з інших джерел окрім сімейного бюджету (а фактично за рахунок апелянта як чоловіка та внаслідок укладення договору позики) значних сум коштів для сплати першочергових та подальших платежів для виконання зобов`язань за договором від 10 листопада 2017 року, а відтак, хоча й опосередковано в сукупності із іншими доказами та обставинами справи, факт отримання коштів позивачем та використання їх відповідачем підтверджується власне укладенням та виконанням договору від 10 листопада 2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Пожидаєва І.В. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте з дотриманням норм законодавства.

В судове засідання третя особа представник ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мацко М.А. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Клименко О.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 25 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Від шлюбу у сторін є спільна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 листопада 2017 року між ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 18082/РН-К.

Відповідно до п.1.1 договору, за цим договором компанія продає, а покупець придбає майнові права на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 , на умова та в порядку, що визначені у цьому договорі.

Як убачається з п.1.2 договору, під майновими правами сторони розумітимуть право набути у власність закріплений з покупцем об`єкт після введення об`єкту будівництва в експлуатацію шляхом державної реєстрації такого права на підставі цього договору.

Майнові права на об`єкт належать компанії на підставі експертного звіту ТОВ "УКРБУДЕКСПЕРТИЗА" № 3-106-17-ЕП/КО від 7 липня 2017 року, дозволу на виконання будівельних робіт № 0649-Шв/С від 13 серпня 2008 року, договору про поновлення оренди земельної ділянки від 20 грудня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1320, договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 31 березня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 232, Додаткова угода № 3 до договору підряду № 894/КБ від 25 жовтня 2016 року, договорів № 176/Ф, 177/Ф, 178/Ф, 179/Ф від 10 жовтня 2016 року з ТОВ «Гамма Консалт» щодо передачі функцій замовника.

За змістом п.3.1 договору, на дату підписання цього договору вартість майнових прав на об`єкт складає 704415,83 грн., в тому числі ПДВ 117402,64 грн., виходячи з вартості майнових прав за 1 кв.м. - 19507,50 грн., в тому числі з ПДВ 3251,25 грн.

Вартість майнових прав на об`єкт у розмірі 704415,83 грн. було сплачено відповідачкою на користь третьої особи своєчасно та у повному обсязі.

Пунктом 1.4 договору купівлі-продажу майнових прав передбачено, що компанія зобов`язана передати покупцеві майнові права на об`єкт, а покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за актом прийому-передачі майнових прав після отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічного паспорту, виготовленого суб`єктом господарювання, що проводить технічну інвентаризацію. Покупець набуває право власності на майнові права після підписання ним Акту прийому-передачі майнових прав.

Крім того, судом установлено, що , що 7 листопада 2017 року ОСОБА_1 складена розписка, в якій зазначено, що «Сьогодні 7.11.2017 р, домовилися про отримання від ОСОБА_3 (далі - позикодавець) кошти 600000 гривень в борг для купівлі майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_3 . Суму отримуватиму частинами за усним запитом у зручний для позикодавця час».

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 2 квітня 2020 року шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , укладений 25 серпня 2017 року у Брусилівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 48, було розірвано.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що станом на момент розгляду справи об`єкт будівництва, в якому відповідачем придбано майнові права на квартиру, не введено в експлуатацію, кінцеві розрахунки за фактично збудовану площу не здійснено, акту приймання-передачі майнових прав не підписано, а тому відповідач не є власником майнових прав, що спростовує твердження позивача про те, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.. На даний час власником майнових прав є ПАТ «ХК «Київміськбуд».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення суми позики, суд першої інстанції виходив із того, що зміст наданої позивачем розписки свідчить, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла домовленість про можливе отримання коштів, та не вказано про реальне отримання коштів. Крім того, суд першої інстанції зазначив у рішенні суду, що матеріалами справи достеменно не доведено, щонайменше те, що саме кошти, які були предметом позики від 7 листопада 2017 року були отримані позивачем, а також те, що вони були використані виключно в інтересах сім`ї. Долучені до матеріалів справи копії квитанцій про оплату майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , виступають лише в якості доказів своєчасної оплати майнових прав до умов договору та не містять жодної інформації, що це є тими коштами, які отримані саме від ОСОБА_3 .

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених судом обставинах, висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам, судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не допущено.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору позики та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів.

Верховний Суд України у своїй постанові від 11 листопада 2015 року, справа № 6-1967цс15, зазначив, що відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Дослідивши зміст наданої позивачем до матеріалів справи розписки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зміст розписки не підтверджує факт передачі ОСОБА_3 грошової суми позичальнику - позивачу у цій справі. Інших доказів на підтвердження факту отримання коштів від ОСОБА_3 у певні дати, позивачем ОСОБА_1 , у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано.

Що стосується висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, за ОСОБА_1 майнових прав на Ѕ частину об`єкта нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 , то в цій частині колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визначаються речовими правами.

Майнове право, як можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Для набуття набувачем права власності на майно передбачена наявність таких складових: укладення договору ( в передбачених статтями 208, 209 ЦК України випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках - державна реєстрація.

При цьому сторони договору вправі встановити додаткові (відкладальні або скасувальні) умови, а при переході права власності на рухомі речі - самостійно визначати момент переходу права власності.

Судом установлено, що 10 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «ХК «Київміськбуд» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав. Пунктом 1.2 визначено, що під майновими правами сторони розуміють право набути у власність закріплений за покупцем Об`єкт після введення Об`єкту в експлуатацію шляхом державної реєстрації такого права на підставі цього договору. Майнові права на Об`єкт належать Компанії….

Відповідно до п.1.4 договору компанія зобов`язана передати покупцеві майнові права на об`єкт, а покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюються сторонами за Актом прийому - передачі майнових прав після отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічного паспорту, виготовленого суб`єктом господарювання, що провидить технічну інвентаризацію. Покупець набуває право власності на майнові права після підписання ним Акту прийому-передачі майнових прав.

Установлено, що на момент розгляду справи судом об`єкт не введено в експлуатацію, кінцеві розрахунки за фактично збудовану площу е здійснено, передача та приймання майнових прав між сторонами договору не здійснена.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до умов договору до того, як продавець не здійснить передачу майнових прав згідно акту-прийому - передачі, права спільної власності подружжя на майнові права, які не передані покупцю, яким є один із подружжя, не виникає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а у значній мірі зводяться до незгоди з висновками суду.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мацко Максимом Анатолійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус