Справа №705/883/22
2/705/1418/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_4 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.04.2014 та отримав кредит, розмір якого поступово збільшувався до 2000,00 грн., що підтверджується Довідкою по зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер та у зв`язку із порушенням умов кредитного договору станом на день його смерті заборгованість перед позивачем складає 61547,13 грн. Оскільки, відповідачі, які є спадкоємцями позичальника, на день його смерті проживали разом з ним, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , то вважаються такими, що прийняли спадщину, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 09.10.2021 до спадкоємців позичальника було направлено листи-претензії, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість погашена не була, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 26.07.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачам право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

За вх. № 21522 від 14.11.2022 від адвоката Каленської С.С., яка представляє інтереси відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог, оскільки, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , проте, жоден із відповідачів не був та не є спадкоємцем будь-якого майна ОСОБА_4 , а також вони не проживали разом з ним протягом останніх 10 років. Позивачем не надано підтвердження того, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 або того, що після його смерті залишилося будь-яке спадкове майно. Як на підтвердження спільного проживання відповідачів з боржником, позивач посилається на відмітки місця реєстрації у їх паспортах, проте сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем не є належним та допустимим доказом. Також, оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281,1282 ЦК України, за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Тобто, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Уразі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Відповідачі вважають, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців вступив у спадщину та що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, тому просять відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що 25.02.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. У відповідності із цією заявою ОСОБА_4 ознайомився із договором надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами.

Також, суду надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщено на офіційному веб-сайті позивача.

Банк зазначає, що ОСОБА_4 , одержавши кредитні кошти, не виконав належним чином своїх зобов`язань по їх поверненню, внаслідок чого в нього перед банком виникла заборгованість в сумі 61547,13 грн., яка складається з 3236,46 грн. заборгованості за тілом кредиту; 4523,26 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 53787,41 грн. пені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер, що підтверджується Довідкою Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області від 10.06.2019.

Після того, як позивач дізнався про смерть позичальника ОСОБА_4 та про те, що спадкова справа після його смерті не заводилася, він 01.10.2021 звернувся із листами-претензіями до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з проханням погашення заборгованості, яка виникла в результаті невиконання ОСОБА_4 умов кредитного договору, укладеного 25.02.2014. Проте, вказані листи претензії спадкоємцями були залишені поза їхньою увагою.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно ст.1281 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.1281,1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц).

Згідно постанови ВС у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК.

Оскільки боржник помер, відтак відповідати перед кредитором на підставі ст.1281,1282 ЦК України, за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями померлого ОСОБА_4 , прийняли після його смерті спадщину, а також вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину.

Згідно відповіді завідуючої Уманською районною державною нотаріальною конторою Діброва Л.М., спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 . Уманською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Вказане також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданою 21.10.2022.

Обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідачі, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки вони постійно проживали разом із спадкодавцем до часу його смерті та відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів спадкодавця та відповідача.

Проте, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями померлого ОСОБА_4 та прийняли після його смерті спадщину.

Окрім того, у своїй постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, з урахуванням положень ст.1281, 1282 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Разом з тим, позивач АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Проте, відповідачами надано Довідку № 24-06/235 від 01.11.2022, відповідно до якої, Паланська сільська рада Уманського району Черкаської області повідомляє про те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території села Черповоди Уманського району Черкаської області (за місцем свого проживання) рухомого та нерухомого майна не мав.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи недоведеність позивачем, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями померлого ОСОБА_4 , а також обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємців померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, у тому числі щодо наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті ОСОБА_4 , у межах якого спадкоємці несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги є необґрунтованими, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити повністю.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Валентина Леонідівна Гудзенко