ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1047/22

Провадження № 22-ц/4820/1795/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомленні учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2022 року, суддя Никифоров Є.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначила, що на підставі рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25.09.2014 року з відповідача на її користь, на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи те, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів погіршилася економічна ситуація в державі через повномасштабне вторгнення на територію України військ РФ, збільшилися витрати на товари та послуги, необхідні для забезпечення нормального розвитку дитини, її доходу та стягуваних з ОСОБА_2 аліментів не вистачає для забезпечення сина усім необхідним для його повноцінного розвитку. В той же час, відповідач має великий розмір заборгованості по сплаті аліментів, умисно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню сина, хоча є працездатним, працює за кордоном, отримуючи значний дохід.

Просила суд змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Волочиського районного суду від 25.09.2014 року та в подальшому стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн. щомісячно.

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 22.09.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд обґрунтував своє рішення відсутністю доказів на підтвердження обставин, зазначених позивачем, як на підставу задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів скарги апелянт послалася на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи.

Вказала, що судом не враховано несплату аліментів відповідачем ОСОБА_2 протягом тривалого періоду, значний розмір заборгованості, внаслідок чого останньому було встановлено тимчасові обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Відповідач тривалий час проживає та працює за кордоном, отримуючи значний дохід, в той час як вона отримує невелику заробітну плату, винаймає за власний рахунок квартиру, де проживає разом із сином, витрачає значні кошти на навчання та розвиток дитини. Не враховано судом також складну економічну ситуацію, яка склалася у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України. Судом порушено норми матеріального права, які зобов`язують батьків дитини піклуватися про його розвиток, забезпечувати матеріально, сплачувати аліменти у розмірі, достатньому для повноцінного розвитку та виховання дитини.

Розгляд справи апеляційним судом проведено без виклику учасників справи, в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився спільний син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 25.09.2014 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3 , стягнуто аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Волочиським відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вищевказаного рішення суду.

Згідно з розрахунком суми заборгованості, проведеним державним виконавцем, станом на 01.09.2021 року заборгованість відповідача за аліментами становила 60250,80 грн. Заборгованість нарахована виходячи із ј частини середньомісячної заробітної плати працівника в даній місцевості.

Доходи позивача за період червень-липень 2021 року склали 36001,86 грн.

Син сторін, ОСОБА_3 , навчається у Волочиській ЗОШ І-ІІІ ступенів №5 у 8 класі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 150, 180 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Такі ж роз`яснення містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в частині того, що позовна вимога стосується збільшення розміру аліментів, врахувавши при цьому дані, які містяться у розрахунку заборгованості по аліментах, проведеному державним виконавцем. Відповідно до цього розрахунку, розмір аліментів на утримання сина сторін був розрахований державним виконавцем, виходячи із середньомісячної заробітної плати працівника в даній місцевості і становить 2962,50 грн., що перевищує встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів (1372 грн.) та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину (2744 грн.). Тобто, враховуючи позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 4500 грн. на місяць, ОСОБА_1 тим самим просила суд збільшити їх розмір.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що пред`являючи позов про зміну розміру аліментів в сторону збільшення, всупереч положенням ст. 81 ЦПК України, ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження тієї обставини, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у неї суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим розмір стягуваних аліментів необхідно збільшити і встановити у розмірі 4500 грн.

В той же час суд не застосував до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 181 СК України, оскільки позовна заява ОСОБА_1 містила не лише вимогу про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення, але й зміну способу стягнення аліментів, встановлених раніше рішенням суду, з частки на тверду грошову суму.

Судом залишено поза увагою та не надано правової оцінки доводам позивача про необхідність зміни способу стягнення аліментів, хоча така вимога, з посиланням на відповідну норму матеріального права, зазначена у позовній заяві.

Не зважаючи на відсутність доказів на підтвердження обставин щодо необхідності збільшення розміру стягуваних аліментів в порядку ч. 1 ст. 192 СК України, в той же час посилання ОСОБА_1 на необхідність встановлення стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на підставі ч. 3 ст. 181 СК України слід визнати обґрунтованим.

При цьому, з урахуванням встановлених судом обставин справи, враховуючи особи сторін, розмір доходу позивача, з якою постійно проживає дитина, відсутність у відповідача постійного заробітку на території України, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з ј частки від усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму і, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, визначити їх у розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання спільного сина сторін, ОСОБА_3 .

При визначенні розміру аліментів суд апеляційної інстанції врахував особу платника аліментів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є молодою, здоровою та працездатною особою, відомостей щодо перебування на його утриманні інших осіб а також взяття його на облік органом, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції як особи, яка шукає роботу, справа не містить.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, §54).

Суд першої інстанції при розгляді справи неповно встановив обставини справи, не надав належної оцінки доказам, внаслідок чого ухвалив не в повній мірі обґрунтоване судове рішення, яке не відповідає вимогам матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області у справі №671/1897/14-ц від 25 вересня 2014 року, з частки від усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платка податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова