ПОСТАНОВА

іменем України

01 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/4416/21

провадження № 22-ц/4809/1100/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15 березня 2022 року у складі судді Іванової Л.А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі по тексту АТ «ПУМБ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання за акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на земельну ділянку, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: площа: 0,0578 га, кадастровий номер: :45:394:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказало, що 27 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №5875938, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 190 000 доларів США, строком до 27.11.2027 року для придбання будинку загальною площею 325,2 кв. м, житлова площа 155,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 . У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 було передано в іпотеку позивачу будинок, придбаний за кредитні кошти, та земельна ділянка, на якій він розташований, а саме: цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: площею 0,0578 га, кадастровий номер: :45:394:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 27 листопада 2007 року №5876727, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського округу Бєлінським І.Д.

Позивач також зазначив, що право власності на земельну ділянку, яка є предметом спору, на момент укладення договору іпотеки та до цього часу зареєстровано за колишнім власником відповідачем ОСОБА_2 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №00005219, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради народних депутатів 29 лютого 1996 року, на підставі рішення №137, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування, договорів оренди землі за №1985. Обтяження будинку та земельної ділянки іпотекою як єдиного предмета іпотеки було зареєстровано нотаріусом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційні номери від 27 листопада 2007 року: 6105947 та 6105712) та Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер: 64107750). Власником зазначено ОСОБА_1 , як покупця. Крім того, зазначив, що відповідно до п. 1.2 договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_1 був зобов`язаний протягом 6-ти місяців з дня підписання договору іпотеки виготовити на своє ім`я Державний акт про право власності на вищевказану земельну ділянку та внести зміни до договору іпотеки. Але вказану умову іпотекодавець порушив, право власності на земельну ділянку на своє ім`я не оформив. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором позивач звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» та п.4.7 договору іпотеки шляхом прийняття його у власність, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Вільхівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області Мешковим О.О. зареєстровано право власності на предмет іпотеки за позивачем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53797304, від 28 серпня 2020 року. На даний час АТ «Перший Український Міжнародний Банк» є власником будинку: реєстраційний номер об`єкта: 101, загальна площа: 325,2 кв. м, житлова площа: 155,0 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , але оформити право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, позивач не може через те, що земельна ділянка залишилася оформленою за відповідачем ОСОБА_2 . Позивач вважає, що діями відповідачів були порушені його законні права щодо переоформлення права власності на земельну ділянку, які підлягають захисту у судовому порядку. Посилаючись на зазначені обставини просило суд визнати за АТ «ПУМБ» право власності на земельну ділянку, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,0578 га; кадастровий номер: 0:45:394:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15 березня 2022 рокупозовзалишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокатка Посметна М.М. підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідачі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності відповідачів на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 27 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5875938, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі 190000 доларів США на умовах цього договору, а Позичальник зобов`язувався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку у порядку та у строки, обумовлені цим договором (а.с.11-14).

Згідно з п.1.2 кредитного договору цільове призначення кредиту: для придбання нерухомості, а саме будинку, реєстраційний номер:17062768, загальною площею 325,2 кв. м, житловою площею 155,0 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.5 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за цим договором є іпотека об`єкту нерухомості, який належить позичальнику на праві власності, та/або інше забезпечення за домовленістю сторін та/або в силу закону, у тому числі забезпечення у формі поруки чи майнової поруки, яке надається банку відповідно до договорів, укладення яких передбачено цим договором.

Згідно з п.п.2.1.1.1 п.2.1.1 кредитного договору кредит надається позичальнику лише після того, коли будуть виконані всі перелічені нижче умови, зокрема, укладення з банком іпотечного договору нерухомого майна: будівля, реєстраційний номер: 17062768; загальна площа: 325,2 кв. м, житлова площа:155,0 кв. м: відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 листопада 2007 року №16670216, виданого ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». Предмет іпотеки складається з літери АА1- житловий будинок, літери І замощення, літери N-N 3 огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка: цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площа: 577,7 кв. м; за планом меж земельної ділянки - в межах від А до Б - домоволодіння АДРЕСА_2 , від Б до В землі загального користування, від В до Г домоволодіння АДРЕСА_3 . Який було укладено сторонами 27 листопада 2007 року. Іпотекодержатель зобов`язався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати ОСОБА_1 кредит, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит в розмірі 190 000 доларів США, а також сплатити на користь Іпотекодержателя проценти за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним договором (а.с.15-19).

Згідно з п.1.2.1 договору іпотеки предметом іпотеки за цим Договором є наступне майно: будівля, реєстраційний номер: 17062768; загальна площа: 325,2 кв.м, житлова площа: 155,0 кв. м, розташована за адресою АДРЕСА_1 . Зазначено, що земельна ділянка з цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загальною площею 577,70 кв. м, яка розташована за вищевказаною адресою, стане власністю Іпотекодавця після одержання Державного акту на земельну ділянку та державної реєстрації.

Відповідно до п.1.2.2 договору іпотеки право власності на нерухоме майно, зазначене в п.1.2.1.1 цього договору, буде зареєстровано в майбутньому за Іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу від 27 листопада 2007 року, укладеного між іпотекодавцем та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І.Д., зареєстрованого у реєстрі за №3666, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №2521297.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 листопада 2007 року, між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І.Д., зареєстрованого в реєстрі за №3671, передано у власність покупця земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 577,7 кв. м. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с.25). Відповідно до п.11 зазначеного договору право власності на придбану земельну ділянку виникає після отримання власником документа, що посвідчує право власності на неї (Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку) та його державної реєстрації. Цей документ є підставою для видачі власнику земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Проте, ОСОБА_1 право власності на зазначену земельну ділянку на своє ім`я протягом шести місяців, як це передбачено п.1.2.1 договору іпотеки, не оформив та не провів державну реєстрацію зазначеного речового права, тобто, не здійснив комплексу послідовних юридично значимих дій з оформлення відповідного речового права, які б свідчили про завершення юридичного складу набуття ним повноважень власника земельної ділянки під належним йому нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 , та, при цьому, як убачається з інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 06 травня 2021 року, суб`єктом права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0578, кадастровий номер: :45:394:0081, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , значиться відповідач ОСОБА_2 (а.с.28).

Судом також встановлено, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 27 листопада 2007 року №5875938 АТ «ПУМБ» звернув стягнення на предмет іпотеки будівлю, реєстраційний номер 17062768, загальна площа 325,2 кв. м, житлова площа 155, 0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у позасудовому порядку на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.7 договору іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Вільхівської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області Мешковим О.О. зареєстровано право власності на предмет іпотеки за АТ «ПУМБ» згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53797304 від 28.08.2020, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власник: АТ «ПУМБ» (а.с.22-23).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду, з урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 329 ЦК України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Стаття 377 ЦК України встановлює, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічна норма закріплена у ч.1 та ч.6 статті 120 Земельного кодексу України, якими передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється ; право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину; на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у справах №6-253цс16 та №6-2225цс16, за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної Ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості» (пункти 8.16 і 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі N 910/18560/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова від 4 грудня 2018 року у справі №910/18560/16 (пункт 8.17), від 5 грудня 2018 року у справі №713/1817/16-ц (пункт 61), від 18 грудня 2019 року у справі №263/6022/16-ц (пункт 42).

Отже законодавцем визначено принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

Цивільне законодавство виокремлює «складові частини речі» та «складні речі».

Згідно зі ст.187 Цивільного кодексу України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням установлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійної проживання (ст. 380 Цивільного кодексу України).

Встановлено, що АТ «ПУМБ» звернувшись до суду з вищевказаним позовом посилалося на укладений договір іпотеки від 27 листопада 2007 року, предметом якого є будівля за адресою: реєстраційний номер об`єкта: 101, загальна площа: 325,2 кв.м, житлова площа: 155,0 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на те, що вони не є іпотедержателями на земельну ділянку, на якій вона розташована. Після набуття іпотекодавцем права власності на земельну ділянку одержання за договором купівлі-продажу від 27 листопада 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , державного акту на земельну ділянку та його реєстрації, іпотекодержатель реєструє у встановленому законом порядку обтяження власником на земельну ділянку. Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконав умови договору, протягом шести місяців, як це було передбачено договором іпотеки, державного акту на право власності на спірну земельну ділянку не отримав, тому позивач не став іпотекодержателем зазначеної вище земельної ділянки у розумінні договору іпотеки від 27 листопада 2007 року, а вказані правовідносини Законом України «Про іпотеку» не регулюються.

Апеляційний суд, беручи до уваги вищезазначені норми чинного законодавства, приходить до висновку, що оскільки АТ «ПУМБ» набув право власності на будівлю за адресою: реєстраційний номер об`єкта: 101, загальна площа: 325,2 кв. м, житлова площа:155,0 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то в порядку 377 ЦК України та 120 ЗК України земельна ділянка, на якій вона розташована, також перейшла у власність з моменту набуття (реєстрації) права власності на будинок.

Тобто, набуття позивачем права власності на будинок нерозривно пов`язано з припиненням права власності у відповідачів на земельну ділянку.

Стаття 125 Земельного кодексу України пов`язує момент виникнення права власності на земельну ділянку у набувача цих прав не моментом її набуття, а моментом державної реєстрації цих прав власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 Земельного кодексу України).

Згідно з п.9 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових майно. У даному випадку підставою для державного реєстратора реєстрацію прав власності на земельну ділянку є рішення суду, яким визнається за певного особою право власності на земельну ділянку з підстав статей 377, 381 ЦК України та статті 120 ЗК України та припиняється право власності попереднього власника.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даних правовідносинах право позивача підлягає захисту судом шляхом визнання за АТ «ПУМБ» права власності на земельну ділянку цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: площа: 0,0578 га, кадастровий номер: :45:394:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ».

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 правовідносин з позивачем не мала, порушень прав позивача не вчиняла понесені судові витрати, які було сплачено за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн та подання апеляційної скарги по справі у розмірі 3405 грн, у загальному розмірі 5675 грн підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 15 березня 2022 рокускасувати та ухвалити нове.

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.

Визнати за Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» право власності на земельну ділянку, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: площа: 0,0578 га, кадастровий номер: :45:394:0081, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) судовий збір у розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко