ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8886/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києві, актовий запис №871, та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду та до досягнення повноліття дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що останні роки сторони не можуть проживати як сім`я разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійні сварки відбуваються в присутності неповнолітньої доньки, що суттєво впливає на її психологічний стан та формування світогляду, зусилля позивача щодо налагодження сімейних стосунків результату не дати, атому позивач вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

Зазначає, що від шлюбу у сторін народилися дитина - донька ОСОБА_3 , яка проживає та перебуває на утриманні позивача, однак відповідач матеріально не забезпечує доньку, а тому просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2021 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

9 грудня 2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

На виконання вимог ст. 187 ЦПК України 13 січня 2022 року до суду надійшла відповідь на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/19044/21 за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви відповідачем отримано 18 лютого 2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 840.

Як визначено ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києві, актовий запис № 871.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача.

Відповідно до частини 1 статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтями 21, 24 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як передбачено статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно із частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що шлюб фактично припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, а отже наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України).

Судом також встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що довідкою про реєстрацію місця проживання особи та Актом про підтвердження факту проживання від 7 грудня 2021 року, засвідченим начальником ЖЕД №2 ТОВ «Новобудова».

Домовленостей щодо розміру аліментів на час подання позову між сторонами не досягнуто.

Як стверджує позивач, відповідач в повній мірі матеріально не бере участі в утриманні дитини, хоча не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема, батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання. Вказує, що за останні роки відповідач неодноразово змінював місце роботи, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів.

Позивач вказує, що донька перебуває на утриманні позивача і для забезпечення її нормального проживання та навчання потрібно приблизно 15 000 грн. на місяць (ліки, кошти на садок, придбання одягу та продуктів харчування тощо).

Як передбачено статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів згідно з статтею 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Матеріали справи не містять жодних відомостей про доходи відповідача, клопотання про витребування даних про доходи відповідача позивач не заявляла.

Водночас, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18).

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 p. у справі № 6-143цс13).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши порядок утримання дитини та спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує потребу дитини в одержанні аліментів, відсутність відомостей про негативний стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, однак вважає, що розмір аліментів, який заявлений позивачем, є завищеним та таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 201, ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Враховуючи викладені обставини, вік дитини та розмір прожиткового мінімуму на її утримання, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3500 грн.

Суд вважає, що аліменти на утримання дитини в сумі 3 500 грн. щомісячно будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 27 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києві, актовий запис №871.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з 16 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Якусик