г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/915/22
Номер провадження 2/213/1018/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі у складі:

головуючого - судді Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ємельянцевої Т.С.,

за відсутності учасників справи

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №213/915/22 за позовом Виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як Орган опіки та піклування в інтересах дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Виконком Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачі є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти з 2015 року проживають в сім`ї матері дітей - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які займаються їх вихованням та утриманням. Зі слів ОСОБА_5 її донька ОСОБА_3 виїхала до Чеської Республіки. Запити до поліції Чеської Республіки через посольство України в Республіці щодо розшуку ОСОБА_3 результатів не дали. В письмовому поясненні матері відповідача ОСОБА_4 зазначено, що останній не працює, веде аморальний спосіб життя, місце його перебування матері не відоме, зв`язок із ним тривалий час відсутній. Відповідачі не підтримують зв`язок із своїми дітьми, ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо дітей. Малолітні діти відповідачів тривалий час проживають на території України, але не мають громадянства України, відповідачі цим питанням не займаються. ОСОБА_5 не є опікуном дітей та не має права вирішувати життєво важливі питання щодо виховання дітей. Просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно малолітніх дітей, стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку доходу з кожного і до повноліття.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом. До суду надійшла заява, відповідно до якої просять провести розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом своєчасно та належним чином: ОСОБА_3 - шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, відповідач ОСОБА_4 шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.Про причини неявки в судові засідання відповідачі не повідомили. Будь - яких заяв про розгляд справи за їх відсутності, відзиву на позов не подали.

На підставі наявних у справі доказів та оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 07 липня 2022 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

На підставі ухвали суду від 31 серпня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Дослідив письмові матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 народились ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Пардубіце, Чеська Республіка. Батьком дітей є ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Джамбул, Казахстан; мати - ОСОБА_3 (дівоче ОСОБА_3), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Інгулець, Україна, що видно із свідоцтв про народження дітей, викладених чеською мовою, переклад яких здійснено на українську мову (а.с.6,7).

Із актів обстеження умов проживання від 26.11.2021 та від 15.02.2022 складеними головними спеціалістами служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради видно, що малолітні ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 2015 року проживають разом з бабою ОСОБА_5 та дідом ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , між якими склались добрі стосунки. Для проживання дітей виділена окрема кімната, в якій в наявності необхідні меблі, діти мають одяг та взуття відповідно віку. Зі слів ОСОБА_5 мати дітей виїхала за кордон, точне її місцезнаходження не відоме (а.с.10,12).

Голова та заступник голови Інгулецької районної у місті ради неодноразово звертались до Надзвичайного і Повноважного посла України в Чеській Республіці щодо сприяння у реалізації прав дітей на проживання разом з батьками та отриманні інформації про перебування на території Республіки громадянки України ОСОБА_3 , її поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, бажання забрати дітей на проживання до Чеської Республіки тощо (а.с.11, 14,17,47).

Із відповідей з посольства України в Чеській Республіці видно, що ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання у Чехії, але зв`язок з нею відсутній, посольством направлені листи до поліції Чеської Республіки щодо її розшуку, справа перебуває на контролі консульського відділу Посольства (а.с.11а, 15).

За інформацією Поліції Чеської Республіки, громадянку України ОСОБА_3 була депортована до України у 2021 році, що видно із листа Посольства України в Чеській Республіці (а.с.61).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_9 від 01.08.2022 вона проживає в Чехії та є тіткою ОСОБА_3 .. Їй відомо, що ОСОБА_3 проживає із співмешканцем, постійного місця проживання не має, зловживає наркотичними засобами, не працює, тому не може виховувати дітей. З нею проживають її старші сини, один із них - ОСОБА_10 також вживає наркотики (а.с.62).

Із письмового пояснення сина відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_11 від 20.08.2022, видно, що останній проживає в Чехії та періодично бачиться з матір`ю. Він підтверджує, що мати та його молодший брат ОСОБА_10 вживають наркотичні засоби. Мати постійного житла та роботи не має, її повинні були депортувати. Документи вона втратила, поновлювати їх не бажає. Вважає, що малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_1 віддавати ОСОБА_3 неможна, повертатися в Україну вона не бажає (а.с.64).

Із письмового пояснення матері відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_15 , яка проживає в Німеччині видно, що відповідачі не приймають участі у вихованні та матеріальному утриманні своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які тривалий час проживають в родині бабусі ОСОБА_5 ОСОБА_4 в 2018 року відбував покарання в місцях позбавлення волі в місті Рига, офіційно не працює, має великі борги в Німеччині, тому переховується. Вона неодноразово допомагала йому поновлювати документи, які він втрачав. Строк дії його документів вийшов, його місцеперебування їй не відоме. Вважає за необхідне передати малолітніх дітей під опіку ОСОБА_5 та її чоловіку (а.с.13).

На запит суду отримано лист від Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, в якому зазначено, що ОСОБА_4 станом на 22.07.2022 покарання на території України не відбував та під вартою не тримався. Облікова інформація про зазначену особу відсутня (а.с.53).

Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до їх малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зазначено у рішенні виконкому Інгулецької районної у місті ради №183 від 17 серпня 2022 року (а.с.65).

Відповідно до ч.2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Із письмових пояснень малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09.1.2022, наданих суду, видно, що діти не заперечують проти позбавлення відповідачів батьківських прав щодо себе, оскільки батьки з ними не проживають, їх життям не цікавляться, вони навіть не пам`ятають як виглядають батьки.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що врегульовані ст.ст. 164- 166 СК України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України).

Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Так, відповідачам, як батькам малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в провину ставиться систематичне ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі з дітьми не проживають, перебувають за кордоном, ведуть аморальний спосіб життя, залишили дітей проживати в сім`ї баби ОСОБА_5 в м. Кривий Ріг, не піклуються про виховання та навчання дітей, їх життям не цікавляться, матеріально не утримують. Малолітні діти відповідачів не мають громадянства, батьки не займаються цим питанням.

Наведене в своїй сукупності на думку суду може свідчити про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків.

Статтею 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи видно, що виконкомом Інгулецької районної у місті ради 17 серпня 2022 року прийнято рішення №183 про доцільність позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей: сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки вони не виконують своїх батьківських обов`язків щодо дітей.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачі не цікавляться життям та здоров`ям дітей, не утримують їх, та не бачаться з ними, не приймають участі у їх вихованні і навчанні, тобто свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, нехтують своїми батьківськими обов`язками, а тому є всі підстави позбавити відповідачів батьківських прав.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.ч.1, 2 ст. 183 СК України).

З урахуванням вищевказаного, слід стягнути з відповідачів аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1 /3 частки з усіх видів заробітку /доходів/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позов подано до суду 02 травня 2022 року, тому саме з цієї дати необхідно присудити аліменти.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави пропорційно розміру задоволених вимог.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного Кодексу України.

Керуючись ст. ст. 19, 164-167, 182, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як Орган опіки та піклування в інтересах дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 травня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), прийомних батьків, батьків-вихователів або дитячого навчально-виховного закладу, залежно від форми влаштування дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 травня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), прийомних батьків, батьків-вихователів або дитячого навчально-виховного закладу, залежно від форми влаштування дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі

1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави у розмірі

1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Виконком Інгулецької районної у місті ради, , юридична адреса: вул. Гірницької Слави,1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП не відомо, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП не відомо, місце проживання не відомо.

Дата складення повного тексту судового рішення - 09 листопада 2022 року.

Суддя В.В. Мазуренко