Справа № 307/3535/22
Провадження № 2/307/708/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

за участі секретаря Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 вона працювала у Нересницькій сільській раді Тячівського району. 04 січня 2021 року її було призначено на посаду спеціаліста військового обліку відділу інформаційної, кадрової та архівної роботи Новоселицького старостинського округу, що стверджується витягом з Розпорядження Нересницького сільського голови № 4 від 04.01.2021. На неї було покладено обов`язки відповідальної за реєстрацію/зняття з місця проживання/перебування особи та складання адміністративного протоколу, що стверджується розпорядженням Нересницького сільського голови № 86 від 16.04.2021 року. Розпорядженням Нересницького сільського голови від 30.09.2021 року № 165-к/тр її, було звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно цієї норми закону звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Тому відповідно ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення роботодавець пропонує працівникові іншу роботу за її наявності. Якщо на момент попередження відсутня можливість запропонувати переведення, а згодом така можливість з`явиться, то пропозиція повинна бути обов`язково зроблена. При цьому повинні пропонуватися всі наявні вакансії, крім тих, робота на яких не підходить за станом здоров`я. У разі згоди працівника на переведення одразу можливо видати відповідний наказ.

Підставою звільнення її на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України із займаної посади стало скорочення чисельності працівників.

На час її повідомлення та звільнення у Нересницькій сільській раді була наявна рівнозначна посада, яка має однакові кваліфікаційні і функціональні вимоги - спеціаліст військового обліку, оскільки, відповідно до штатного розпису, що вступив в дію на підставі рішення другої сесії VII скликання (четверте пленарне засідання) від 16.07.2021року № 591 та штатного розпису, у відділ муніципальної варти, безпеки громадян, цивільного захисту, охорони праці, запобігання корупції, зв`язків з правоохоронними органами та оборонно-мобілізаційної роботи введена посада спеціаліста 1 категорії військового обліку (з 16.07.2021), яка виведена з відділу інформаційної, кадрової та архівної роботи апарату.

Тобто посада, яку вона займала до звільнення не була скорочена, а виведена з одного відділу і введена в інший. На момент початку реорганізації апарату виконавчого комітету та відділів виконавчого комітету Нересницької сільської ради чисельність працівників складала 65 штатних одиниць, а на момент її звільнення - 58 штатних одиниць.

Проте, всупереч вимогам трудового законодавства, їй не було запропоновано переводу на іншу рівноцінну посаду тій посаді, з якої було її звільнено, як не було запропоновано жодної іншої посади у Нересницькій сільській раді не дивлячись на те, що було багато інших вакантних посад.

Вважає, що розпорядження про її звільнення є незаконним, прийнятим у грубій невідповідності до вимог трудового законодавства і таке підлягає скасуванню. Просить стягнути з Нересницької сільської ради 66970 гривень за вимушений прогул та визнати поважною причину пропуску процесуального строку на звернення з позовною заявою та поновити його, оскільки він пропущений у зв`язку з її зверненням з аналогічним позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Представник Нересницької сільської ради у судове засідання не з`явився. Надав суду відзив на цивільний позов.

Посилається на те, що у зв`язку з незадовільним виконанням службових обов`язків не забезпечено жодного призовника за період призову, було прийнято розпорядження № 31 від 16.04.2021 року про її неповну службову відповідність.

Другою сесією восьмого скликання (четвертого пленарного засідання) Нересницької сільської ради було прийнято рішення про скорочення штатної чисельності апарату виконавчого комітету та відділів апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради, що було оформлено рішенням № 591 від 16.07.2021 року. За результатами рішення сесії було прийнято розпорядження сільського голови № 111-к/тр від 19.07.2021 «Про попередження працівників Нересницької сільської ради про наступне вивільнення у порядку ст. 40 КЗпП на підставі якого ОСОБА_1 19 липня 2021 року отримала під особистий підпис, повідомлення про заплановане вивільнення з 20.09.2021 року.

Станом на 19 липня 2021 року у виконавчому апараті Нересницької сільської ради були вільні такі вакансії: головний спеціаліст, провідний спеціаліст та спеціаліст відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища; головний спеціаліст та спеціаліст 1-ї категорії відділу містобудування, архітектури та комунальної власності; спеціаліст 1 категорії відділу економічного розвитку, інвестицій, торгівлі та с/г господарства; діловод відділу інформаційної, кадрової і архівної роботи; спеціаліст 1 категорії (2 вакансії) та спеціаліст 1 категорії військового обліку (2 вакансії) відділу муніципальної варти, безпеки громадян, цивільного захисту, охорони праці, запобігання корупції, зв`язків з правоохоронними органами та оборонно-мобілізаційної роботи. До осіб, які претендували на зайняття вакантних посад у Нересницькій сільській раді висувались вимоги щодо наявності відповідної освіти та стажу роботи. Зазначені посади не є рівнозначними посадами щодо посад які були скорочені, тож зайняття вакантних посад відбувалося на конкурсній основі і позивачці було запропоновано прийняти участь у конкурсі, що підтверджується повідомленням № 800 від 31.08.2021 року, однак остання на конкурс не з`явилася та документів не подала, що підтверджено протоколом конкурсної комісії від 04.102021.

На підставі розпорядження Нересницького сільського голови № 165-к/тр від 30.09.2021, ОСОБА_1 була звільнена з посади спеціаліста військового обліку відділу інформаційної, кадрової та архівної роботи апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно дочастин 1-4 ст. 12 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами чч. 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, стст. 78, 79, ч. 2 ст. 80, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням голови Нересницької сільської ради № 4 від 4 січня 2021 року ОСОБА_2 згідно ст. 36 п. 5 КЗпП з 04.01.2021 прийнято на посаду спеціаліста військового обліку відділу інформаційної, кадрової та архівної роботи Нересницького старостинського округу.

Розпорядженням голови Нересницької сільської ради № 165-к/тр від 30.09.2021 ОСОБА_2 звільнено з посади спеціаліста військового обліку відділу інформаційної, кадрової та архівної роботи апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З позовом про поновлення на роботі позивачка звернулася до Тячівського районного суду 09.09.2022 року.

Змикало просить визнати поважною причину пропуску строку на звернення з позовною заявою до районного суду та поновити вказаний строк.

Вказана є вимога є підставною виходячи з наступного. З ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 убачається, що 28 жовтня 2021 року, тобто в межах визначеного законом місячного строку, ОСОБА_2 звернулася із позовом до Нересницької сільської ради про поновлення на роботі. Цією ухвалою було закрито провадження по адміністративній справі в зв`язку з її непідсудністю адміністративному суду. Сімнадцятого серпня 2022 року постановою восьмого адміністративного суду ця ухвала була залишена в силі.

Враховуючи що питання визначення підсудності справ між судами загальної юрисдикції та судами адміністративної юрисдикції дуже часто є дискусійним і позов Змикало з 28 жовтня 2021 року по 17 серпня 2022 року знаходився у провадженні адміністративних судів двох інстанцій, суд вважає цю обставину поважною причиню пропуску позивачкою строку на звернення до суду і вважає за необхідне його поновити.

Рішенням першої сесії VIII скликання Нересницької сільської ради № 156 від 12.02.2021, було вирішено внести зміни до структури та чисельності працівників апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради та затвердити структуру та чисельність працівників апарату виконавчого комітету з 01.03.2021 року.

Цим рішенням затверджено структуру та чисельність апарату виконавчого комітету та відділів апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради, в який входить керівництво, яке складається з шести посад, та відділи виконавчого комітету, а саме: відділ бухгалтерського обліку та звітності 4 особи (начальник відділу, головний бухгалтер посадовий оклад 6700 грн, головний спеціаліст 5100 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ економічного розвитку, інвестицій, торгівлі та с/г господарства 3 особи (начальник відділу посадовий оклад - 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ з питань організації надання адміністративних послуг (ЦНАП) 8 осіб (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, державний реєстратор - 5300 грн, адміністратор 5300 грн); відділ містобудування, архітектури та комунальної власності 3 особи (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, головний спеціаліст 5100 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ юридичного забезпечення 3 особи (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ земельних відносин та охорони навколишнього середовища 7 осіб (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ інформаційної, кадрової та архівної роботи 16 осіб (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн, спеціаліст військового обліку, 6 осіб - 3900 грн, діловод (помічник старости) 3600 грн, діловод 3600 грн); відділ соціального захисту населення 8 осіб (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, головний спеціаліст 5100 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ муніципальної варти, безпеки громадян, цивільного захисту, охорони праці, запобігання корупції, зв`язків з правоохоронними органи та оборонно-мобілізаційної роботи 3 особи (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн), всього 65 осіб.

Рішенням другої сесії VIII скликання Нересницької сільської ради № 591 від 16.07.2021 було вирішено внести зміни до структури та чисельності працівників апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради та затвердити структуру та чисельність працівників апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради (зі змінами), а також внести зміни до структури та чисельності управлінь та відділів Нересницької сільської ради з 16.07.2021 року.

Так, 16.07.2021 було встановлено наступну структуру та чисельність апарату виконавчого комітету та відділів апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради, до яких входить керівництво, яке складається з шести посад, й відділи виконавчого комітету, а саме: відділ бухгалтерського обліку та звітності 4 особи (начальник відділу, головний бухгалтер посадовий оклад 6700 грн, головний спеціаліст 5100 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ економічного розвитку, інвестицій, торгівлі та с/г господарства 3 особи (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ з питань організації надання адміністративних послуг (ЦНАП) 8 осіб (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, державний реєстратор - 5300 грн, адміністратор 5300 грн); відділ містобудування, архітектури та комунальної власності 3 особи (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, головний спеціаліст 5100 грн, спеціаліст І категорії - 4800 грн); відділ юридичного забезпечення 3 особи (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ земельних відносин та охорони навколишнього середовища 4 осіб (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, головний спеціаліст 5100 грн, провідний спеціаліст 4900 грн, спеціаліст 3900 грн); відділ інформаційної, кадрової та архівної роботи 10 осіб (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн, діловод (помічник старости) 3600 грн, діловод 3600 грн); відділ соціального захисту населення 8 осіб (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, головний спеціаліст 5100 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн); відділ муніципальної варти, безпеки громадян, цивільного захисту, охорони праці, запобігання корупції, зв`язків з правоохоронними органи та оборонно-мобілізаційної роботи 5 осіб - (начальник відділу посадовий оклад 6700 грн, спеціаліст І категорії 4800 грн, дві особи, спеціаліст І категорії військового обліку оклад 4800 грн, дві особи), всього 58 осіб.

19 липня 2021 року ОСОБА_2 було направлено повідомлення про наступне звільнення з посади спеціаліста військового обліку відділу інформаційної кадрової та архівної роботи Нересницької сільської ради, а 30 вересня 2021 розпорядженням Нересницької сільської ради № 165-/тр позивачку було звільнено з посади спеціаліста військового обліку відділу інформаційної, кадрової та архівної роботи апарату виконавчого комітету, у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Листом на адвокатський запит, Нересницька сільська рада повідомила, що станом на 19 липня 2021 року у виконавчому апараті Нересницької сільської ради були вільні такі вакансії: Головний спеціаліст, провідний спеціаліст та спеціаліст відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища; Головний спеціаліст та спеціаліст 1-ї категорії відділу містобудування, архітектури та комунальної власності; Спеціаліст 1 категорії відділу економічного розвитку, інвестицій, торгівлі та с/г господарства; Діловод відділу інформаційної, кадрової і архівної роботи; Спеціаліст 1 категорії (2 вакансії) та спеціаліст 1 категорії військового обліку (2 вакансії) відділу муніципальної варти, безпеки громадян, цивільного захисту, охорони праці, запобігання корупції, зв`язків з правоохоронними органами та оборонно-мобілізаційної роботи.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Кодекс законів про працю визначає загальні підстави припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, які можуть застосовуватися до усіх працівників (ст. 40 КЗпП України), а також додаткові підстави, які стосуються окремих категорій працівників (ст. 41 КЗпП України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», із послідуючими змінами, звернуто увагу суддів, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Із правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа N 487/2191/17, провадження N 61-38337св18 від 06 травня 2020 року, вбачається, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, але не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення, чим порушив вимоги ст. 49-2 КЗпП України.

26 серпня 2021 року сільський голова Нересницької сільської ради видав розпорядження про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад у якому вказано, що в зв`язку з вивільненням посад оголошується конкурс на посади спеціалістів військового обліку, спеціалістів відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища.

28 серпня та 04 вересня 2021 року, в районній газеті «Дружба» було розміщено оголошення про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад Нересницької сільської ради, в тому числі спеціаліста військового обліку.

Однак доказів того, що позивачці була запропонована будь-яка посада, а також доказів того, що сільська рада вирішувала питання про вивільнення посад у порядку визначеному ст. 42 КЗпП відповідач суду не надав.

Пропозиція взяти участь у конкурсі на заміщення вакантної посади не може прирівнюватися до пропозиції зайняти вакантну посаду, як це визначено в частині 3 статті 49-2 КЗпП України.

Тому суд виходить з того, що ОСОБА_2 звільнено з роботи відповідно до розпорядження № 165-к/тр від 30 вересня 2021 року з порушенням статей 42, 49-2 КЗпП України.

Згідно статті 235 вказаного кодексу у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Доказів про спростування визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 у розмір 66970.30 грн відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Довідкою про середню заробітну плату (дохід) № 32/02/06 від 15.11.2021 року, стверджується, що за липень 2021 року заробітна плата ОСОБА_2 складає 6000 гривень, а за серпень 2021 року 3119.47 грн. Отже, середня заробітна палата за останні два місяці становить - 9119.47 грн, яка ділиться на 32 фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, що дорівнює 284.98 гривень.

За період з 01.10.2021 по 22.12.2022 (день розгляду справи по суді та ухвалення рішення) кількість робочих днів вимушеного прогулу складає 315 днів з вираховуванням рекомендації КМУ щодо перенесення робочих днів, які множаться на середній годинний заробіток - 284.98 гривень. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 89768.7 гривень.

Враховуючи, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до заявлених ОСОБА_2 вимог у розмір 66970.30 гривень.

За таких обставин, керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 40, 42, 49-2, 235 КЗпП України суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати поважною причину пропуску ОСОБА_1 процесуального строку на звернення з позовною заявою та поновити їй процесуальний строк на звернення з позовною заявою.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 165-/тр від 30.09.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста військового обліку відділу інформаційної, кадрової та архівної роботи апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради з 30.09.2021 року.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді спеціаліста військового обліку відділу інформаційної, кадрової та архівної роботи апарату виконавчого комітету Нересницької сільської ради з дня звільнення, тобто з 30.09.2021 року.

Стягнути з Нересницької сільської ради на користь ОСОБА_1 66970 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 30 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 27.12.2022 року.

Головуючий В.І. Гримут