Справа № 368/1164/21
Провадження № 2/368/197/22
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"08" липня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючий - суддя Закаблук О.В.

при секретарі - Балацька В.В.

За участі:

Позивач - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.12.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської оласті надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання спільних дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовувала наступними фактичними обставинами справи та нормами права.

- 11.05.2007 р. між ОСОБА_1 (далі-Позивач) та ОСОБА_2 (далі-Відповідач) було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 01.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 26.06.2019 року у справі № 368/47/19 шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано.

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10.07.2019 року у справі № 368/748/19 було стягнуто з Відповідача аліменти на утримання спільних з Позивачем дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн. на кожну щомісяця, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дітьми повноліття.

Статтею. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у ииіюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присудоісуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, статтею 181 Сімейного кодексу України закріплено та гарантовано право одержувача аліментів звертатися до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів. Право змінювати спосіб стягнення аліментів є беззаперечним та належить тому з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж: 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одерлсувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням положень чинного сімейного законодавства, Позивач має право змінювати розмір аліментів, що стягуються з Відповідача на утримання спільних дітей. Позивач вважає за необхідне змінити розмір аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1400 грн. на кожну дитину щомісячно на 1/2 частку від доходу Відповідача на обох дітей.

Згідно ч. 5 ст. 185 Сімейного кодексу України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, за загальним правилом, на утримання двох дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з тим, при встановленні розміру аліментів і способу їх стягнення враховує усі істотні обставини справи, у тому числі стан здоров`я дітей.

ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю II групи та має ряд хронічних захворювань, що підтверджується доданими до цієї заяви документами. Позивач у встановленому законом порядку отримує державну соціальну допомогу на дитину та самостійно займається її лікуванням.

ОСОБА_4 потребує постійного лікування та оздоровлення, у зв`язку з чим Позивач кожного року по декілька разів оздоровлює дитину та проводить її лікування, що тягне за собою значні витрати.

Враховуючи вказані вище обставини щодо здоров`я дитини, складнощі у догляді та лікуванні та особливості утримання дитини, Позивач вважає за необхідне стягувати з Відповідача аліменти на утримання спільних дітей саме в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи рівність прав та обов`язків щодо утримання батьками своєї дитини, розмір аліментів заявлений Позивачем до збільшення шляхом зміни способу стягнення аліментів, у розмірі 1/2 від заробітку (доходу) платника аліментів, ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідатиме інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку на даний час, сприятиме догляду за дітьми та не суперечитиме вимогам чинного законодавства щодо розміру аліментів, які стягуються на користь дитини.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивачка просить суд винести судове рішення, згідно з яким задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

02.12.2021 року автоматизованою системою документобігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1164/21, провадження № 2/368/197/22.

17.02.2022 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному позовному провадженні, та призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 03.03.2022 року.

03.03.2022 року справа була знята з розгляду в зв`язку з введенням військового стану в Україні, призначено наступне підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 16.05.2022 року.

16.05.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 02.06.2022 року в зв`язку з неявкою ОСОБА_2 .

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 02.06.2022 року, позивачка ОСОБА_7 позов підтримала, просила провести підготовче судове засідання, по результатах якого закрити підготовче судове засідання у справі, та призначити справу до судового розгляду по суті на день та час, визначений судом.

Інших заяв та клопотань не заявляла.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 02.06.2022 року відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову.

Відповідачу було встановлено додатковий строк на подання письмового відзиву на позовну заяву до 10.06.2022 року, зобов`язано надати в наступне судове засідання довідку про стан його здоров`я, довідку про заробітню плату за останні 6 місяців.

Відповідач ОСОБА_2 заяв та клопотань під час підготовчого судового засідання не заявляв, не заперечував проти призначення справи до судового розгляду по суті.

02.06.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання у даній справі, по результатах чого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 09 год. 00 хв. 08.07.2022 року.

В судовому засіданні, яке вібулося 08.07.2022 року, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, обгрунтовувала свою правову позицію обставинами та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині її позовної заяви, та які судом викладено в повному обсязі вище по тексту в мотивувальній частині даного рішення.

Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача ОСОБА_2 , та, відповідно, - не заперечувала проти винесення заочного розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулося 08.07.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча був повдомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що свідчить власноруч написана ним розписка, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву в строк, який був йому встановлений судом в резолютивній ухвалі суду про відкриття провадження у справі, та в строк, встановлений судом під час підготовчого судового засідання.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Враховуючи вищевикладене, - неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 08.07.2022 року, - суд визнав неповажною, та, відповідно, такою, - яка неперешкоджала розгляду справи по суті, та, - така неявка стала підставою для суду для проведення заочного розгляду справи та, відповідно, - винесення заочного рішення.

Суд, вислухавши позивачку, яка позов підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення по даній справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з позиції позивачки ОСОБА_1 , яку вона висловила в судовому засіданні, - вона не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Що ж стосується відповідача ОСОБА_2 , то він, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, - про що свідчить власноруч написана ним розписка, - не з`явився в судове засідання, при цьому не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутність, а тому неявку відповідача в судове засідання, яке відбулося 08.07.2022 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджала розгляду справи по суті, та, відповівдно, така неявка стала підставою для рішення суду про проведення заочного розгляду справи, та - винесення заочного рішення суду.

Окрім того, суд наголошує на тій обставині, що відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву, в строки, які були вкзані в резолютивній частині ухвали суду від 17.02.2022 року про відкриття провадження у справі, а також не надіслав письмовий відзив на позовну заяву в строки, які були йому встановлені судом додатково під час проведення підготовчого судового засідання, яке відбулося 02.06.2022 року.

Таку поведінку відповідача ОСОБА_2 суд розцінює лише як негативну процесуальну поведінку відповідача ОСОБА_2 , яка спрямована на затягування судового процесу, тобто, таа поведінка відповідача ОСОБА_2 , - на думку суду, - свідчить лише про неналежну лінію захисту відповідача ОСОБА_2 в даному судовому процесі.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров 'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки № 235, яка видана 30.11.2021 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, - на утриманні ОСОБА_1 , 1985 року народження, та проживають разом з нею двоє її неповнолітніх дітей, - ОСОБА_4 , 2012 року народження, та ОСОБА_3 , 2007 року народження.

В той же час, як вбачається з паспорту громадянки України, - позивачка по справі, - ОСОБА_1 (позивачка по справі) - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, враховуючи місце проживання позивача ОСОБА_9 , та враховуючи положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача.

Сторони:

- Позивачкою по справі є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка село Сущани Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , який видано 18 травня 2007 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Запруддя Рокитнянського району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 21 листопада 2001 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Спір між сторонами виник в галузі сімейних правовідносин, зокрема, в частині обов`язку батька утрмувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, - спір виник за наступних обставин:

11.05.2007 р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 01.

Проте, подальше спільне життя сторін не склалося, а тому на підставі Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26.06.2019 року, (справа № 368/47/19, провадження № 2/368/220/19), шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано.

Рішення про розірвання щлюбу набрало законної сили 29.07.2019 року.

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають двох неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В зв`язку з ухиленням відповідача ОСОБА_2 від добровільного утримання своїх дітей, позивачкою ОСОБА_1 було подано до Кагарлицького районного суду позовну заяву про стягнення аліментів в примусовому (на підставі рішення суду) порядку, по результатах розгляду якої Кагарлицьким районним судом від 10 липня 2019 року (справа № 368/748/19, провадження № 2,368/446/19) було винесено рішення, згідно з яким:

- стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей, дочок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 (одну тисячу чотириста) грн. на кожну дитину, але не меньше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Проте, з огляду на стан здоров`я дітей у позивачки ОСОБА_1 постала нагальна необхідність щодо зміни способу стягнення аліментів, - з метою покращення матеріального утримання неповнолітніх дітей, що обумовлено наступними обставинами:

- Так, одна з дітей, - малолітня дочка, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є дитиною з інвалідністю II групи та має ряд хронічних захворювань, що підтверджується доданими до цієї заяви документами.

Той факт, що спільна дочка сторін, - ОСОБА_4 , - має інвалідність ІІ групи, - підтверджується посвідченням дитини - інваліда серії НОМЕР_5 , яке видано 13 серпня 2018 року, та копія якого міститься в матеріалах справи.

В зв`язку з інвалідністю дитини, - ОСОБА_4 , позивачка по справі, - ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1752 грн. 00 коп.

Проте, з огляду на вимоги розумності, реальності, - суд вважає, що розмір такої допомоги не покриває витрат на лікування дитини, її оздоровлення.

Так, судом встановлено, що спільна дитина сторін, - дочка ОСОБА_4 потребує лікування та оздоровлення, вартість чого, фактично, - лежить на позивачці ОСОБА_1 .

Так, на підтвердження періодичного оздоровлення дитини позивачкою ОСОБА_1 додано до матеріалів справи копії санаторно - курортних книжок, проїзних документів.

На підтвердження наявності хронічних хвороб у дитини, та необхідності системного лікування та потреби в такому лікуванні дитини позивачкою ОСОБА_1 додано до позову копії:

- висок з аналізів;

- виписки з амбулаторної карточки дитини, з якої вбачається, що дитина має хронічне захворювання;

- консультативний висновок, з якого вбачається перелік хвороб дитини та рекомендоване лікування;

- виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 850 від 27.05.2021 року, з якеої вбачається, що в дитини вроджена, хронічна хвороба;

- виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 819 від 12.06.2020 року, з якеої вбачається, що в дитини вроджена, хронічна хвороба;

- виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 2601 від 18.10.2019 року, з якеої вбачається, що в дитини вроджена, хронічна хвороба;

- виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 1430 від 24.05.2019 року, з якеої вбачається, що в дитини вроджена, хронічна хвороба;

- консультативний висновок ДУ «Інституту педіатрії, акушерства і гінекології ім. Академіка О.М. Лук`янової Національної Академії медичних наук України» від 17.05.2020 року, з якої вбачається, що спільна дитина сторін має вроджені хвороби, які потребують постійного систематичного медичного втручання;

- програма реабілітації інваліда № 37/13 - 20 від 15.06.2020 року, з якої вбачається, що спільна дитина сторін потребує постійної медичної опіки та оздоровлення.

Як встановлено судом, - лікуванням та оздоровленням займається лише позивачка ОСОБА_1 , відповідач же - ОСОБА_2 не приймає участі у витратах на лікування та оздоровлення дитини, обмежившись лише сплатою аліментів, які були визначені за рішенням суду.

Проте, - суд зважає на ту обставину, що, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з мотивувальної частини судового рішення від 10 липня 2019 року, на підставі якого було стягнуто аліменти з відповідача ОСОБА_2 , - судом не було враховано стан здоров`я малолітньої дитини, та, відповідно, - не було враховано вищеперелічені докази, окрім того, - станом на час винесення рішення суду таких доказів апріорі не могло бути, так як вони виникли вже після винесення рішення судом, а тому суд вважає, що в рамках даного цивліьного провадження слід врахувати стан здоров`я малолітньої дитини з урахуванням належних та допустимих доказів, наданих позивачкою.

Відповідно, суд вважає, що слід вважати доведеним той факт, що малолітня донька сторін, - ОСОБА_4 , - потребує постійного лікування та оздоровлення, у зв`язку з чим Позивач кожного року по декілька разів оздоровлює дитину та проводить її лікування, що тягне за собою значні фінансові витрати.

Враховуючи вказані вище обставини щодо здоров`я дитини, складнощі у догляді та лікуванні та особливості утримання дитини, суд позитивно сприймає та вважає слушною правову позицію позивачки, яка полягає в тому, що необхідно стягувати з Відповідача аліменти на утримання спільних дітей саме в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Свою правову позицію суд обгрунтовує наступними нормами права:

- Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

- Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З огляду на положення цієї норми матеріального права, - віідповідач ОСОБА_2 , незважаючи на розірвання шлюбу з позивачкою, та, відповідно, - проживання окремо від дітей, - зобов`язаний надавати матеріальне утримання дітям, - у відповідності від їх потреб, стану здоров`я, та інш.

Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, - сторони не домовилися про розмір та порядок сплати аліментів на дітей, а тому в даному випадку аліменти стягуються з відповідача ОСОБА_2 в примусовому порядку, - за рішенням суду.

Суд окремо звертає увагу на ту обставину, що при слуханні справи про стягнення аліментів відповідач наполягав на якнайменьшому розмірі аліментів, які необхідно стягувати з нього, що, на думку суду, - протирічить нормам моралі, та йде в розріз з поняттям батьківства та поняттям батьківського обов`язку та піклування.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно, суд вважає, що в даному випадку зміна способу стягнення аліментів, про що просить позивачка ОСОБА_1 , - не суперечить об`єктивним обставинам справи та нормам права, які регулюють шлюбно - сімейні правовідносини в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Вищевказана позиція суду обумовлена тим, що статтею 181 Сімейного кодексу України закріплено та гарантовано право одержувача аліментів звертатися до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, причому, - право змінювати спосіб стягнення аліментів є беззаперечним та належить тому з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Так, що стосується стану здоров`я та матеріального становища дітей сторін, то судом встановлено, що діти знаходяться на утриманні та вихованні позивачки ОСОБА_1 , яка в свою чергу, - отримує аліменти на утримання дітей від відповідача, та отримує державну допомогу на дитину - інваліда, проте, - суд вважає, що отримання аліментів в такому розмірі, які визначені попереднім рішенням суду, - не враховує в повному обсязі всі обставини справи, а тому ролзмір аліментів слід стягувати в свпосіб, на якому наполягає позивачка.

Крім того, суд наголошує на тому, що одна із спільних дітей, - має інвалідність, та потребує постійного лікування та оздоровлення, що, в свою чергу, - потребує значних фінансових витрат від відповідачки, яка, з огляду на попереднє рішення суду, - не може забезпечити лікування та оздоровлення дитини, яка має інвалідність, - в тому обсязі, який є необхідним та достатнім.

Що стосується стану здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, то суд вважає, що відповідач по справі, - ОСОБА_2 працездатного віку, працездатний, фізично здоровий.

Щодо здоров`я відповідача, то суд зобов`язав відповідача ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні адати на адресу суду довідку про його стан здоров`я в основне судове засідання, проте, - відповідач ОСОБА_2 , окрім того, що не з`явився в судове засідання, - він ще і не надав довідки про стан здоров`я, що і дає змогу суду вважати відповідача фізично здоровим.

Що стосується фінансового стану відповідача ОСОБА_2 , то суд зобов`язав відповідача в підготовчому судовому засіданні надати на адресу суду довідку про його доходи за останні 6 місяців, проте, - відповідач не з`явився в основне судове засідання та не надав довідки про своє фінансове становище.

Як встановлено в судовому засіданні, - у відповідача ОСОБА_2 інших дітей немає, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає.

Що ж до інших обставин, - суд не має змоги їх оцінити, так як інші обставини можливо встановити лише при наданні відповідних доказів відповідачем, проте, - як судом зазначалосмя вище, - відповідач ОСОБА_2 проігнорував даний судовий процес, не з`явившись в судове засідання, та не надавши документи, які суд витребовував в нього, щоб мати змогу постановити законне, обгрунтоване, справедливе рішення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж: 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи, встановлених в судовому засіданні, та вищевказаних положень чинного сімейного законодавства, Позивач має право звертатися до сукду з позовом про зміну порядку та розміру аліментів, що стягуються з Відповідача на утримання спільних дітей.

Суд, з урахуванням фактичних обставин справи вважає за можливе та доцільне (в інтересах двох малолітніх дітей) змінити розмір аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1400 грн. на кожну дитину щомісячно, - на 1/2 частку від доходу Відповідача, на обох дітей, - до досягнення дітьми повноліття, проте, - з застосуванням положень ч. 3 ст. 183 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досяглв повноліття.

Згідно ч. 5 ст. 185 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, за загальним правилом, на утримання двох дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Проте, при встановленні розміру аліментів і способу їх стягнення враховує усі істотні обставини справи, у тому числі стан здоров`я дітей.

Отже, враховуючи вищевказані обставини щодо здоров`я дитини, складнощі у догляді та лікуванні та особливості утримання дитини, суд вважає за можливе та необхідне стягувати з Відповідача аліменти на утримання двох спільних дітей саме в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи рівність прав та обов`язків щодо утримання батьками своєї дитини, розмір аліментів заявлений Позивачем до збільшення шляхом зміни способу стягнення аліментів, у розмірі 1/2 від заробітку (доходу) платника аліментів, ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей, їх рівню життя, необхідного для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку на даний час, сприятиме догляду за дітьми та не суперечитиме вимогам чинного законодавства щодо розміру аліментів, які стягуються на користь дитини.

Згідно ч. 3 ст. 24 Конституції України рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров`я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою Материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 1, 2 ст. 3, ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 3, 7, 15, 18, 21, 27, 75, 77, 79, 80, 84, 141, 180 - 183, 185, 191, 192 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Запруддя Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 21 листопада 2001 року Рокитянським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Запруддя, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки село Сущана Кагарлицького району Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 травня 2007 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки село Сущани Кагарлицького району Київської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , видане 11 травня 2007 року виконкомом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки місто Кагарлик Київської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , видане 28 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, -

- щомісячно, в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня вступу даного рішення в законну силу, до повноліття найстаршої дитини, - ОСОБА_3 , - до ІНФОРМАЦІЯ_8 , а з 12 квітня 2025 року аліменти стягувати в порядку, який передбачено ч. 3 ст. 183 СК України.

Відізвати з виконання виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , виданий в справі № 368/748/19, провадження № 2/368/446/19, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.