Справа №: 343/504/22
Провадження №: 2/0343/291/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 травня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача на її користь оплачені нею витрати з оплати судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_2 .

Шлюб між ними було зареєстровано 05 червня 2003 року, однак в них з відповідачем сімейне життя не склалося, шлюб між ними було розірвано згідно рішення Долинського районного суду від 17.12.2020 у справі №343/2171/70.

Їй, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

В належному їй житловому будинку зареєстровані: її мама ОСОБА_3 , вона, ОСОБА_1 , та її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також, в будинку зареєстрований її колишній чоловік, ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 в будинку за адресою в АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2020 року.

Не зважаючи на те, що за даною адресою відповідач не проживає, але не виписується та продовжує бути зареєстрованим.

Відповідач поводиться безвідповідально, не проживаючи в належному їй житловому будинку, відмовляється знятись із реєстрації та зареєструватись за фактичним місцем проживання.

Витрат на утримання будинку відповідач жодних не несе (оплату за електроенергію, опалення будинку, газопостачання).

Реєстрація відповідача в належному їй будинку створює для неї додаткові витрати, так через реєстрацію вона позбавлена можливості отримувати житлову субсидію.

Таким чином, своїми діями відповідач порушує її право власника житлового будинку вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом. Подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 18 ).

Відповідач ОСОБА_2 , в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоч судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи. Судові повістки, які направлялись відповідачу рекомендованою кореспонденцією, повернулась в Долинський районний суд з відміткою за письмовою відмовою одержувача" (а.с.21-22) та з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.27-28). Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 , у встановлений Законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів .

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша

статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Копія свідоцтва про право на спадщину за Законом від 08.12.2021 (а.с.9) та копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу:288963176 від 08.12.2021 (а.с.10), свідчать про те, що позивачці ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса АДРЕСА_1 .

Як встановлено в судовому засіданні за вказаною позивачкою адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса АДРЕСА_1 зареєстровані: позивачка ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2 .

У відповідності до рішення Долинського районного суду від 17.12.2020 по справі №343/2171/20 шлб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 червня 2003 року виконавчим комітетом Княжолуцької сільської ради Долинського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 10 - розірвано (а.с.12-13).

Акт обстеження від 10.01.2022 (а.с.11) свідчить про те, що зі слів ОСОБА_1 встановлено, що чоловік ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 10.07.2020 і до сьогоднішнього дня перебуває за кордоном.

Отже, судом встановлено, що позивачка є власником майна будинковолодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса АДРЕСА_1 і в силу ст.391 ЦК України, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Позивачка на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути її порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратили право користування.

Відповідач не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, що створює для позивачки незручності у реалізації права власності та користуванні будинковолодінням, отримання соціальних пільг.

Суд вважає, що формальна реєстрація відповідача у будинковолодінні, яке належить позивачці на праві власності , порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.

Постановою Верховної Ради України № 807-IX від 17 липня 2020 року в Івано-Франківській області ліквідовано Долинський район, тією ж постановою утворено Калуський район до складу якого увійшла територія ліквідованого Долинського району.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що колишній чоловік позивачки по справі - відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинковолодінні, яке розташована за адресою: АДРЕСА_2 більше одного року без поважних причин, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинковолодіння та не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація у будинковолодінні перешкоджає позивачці у здійсненні права власності, так як вона не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належному йому будинковолодіння значиться відповідач. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності не проживання в будинковолодінні чи наявності

іншої домовленості між ним і власником, відповідачем не представлено, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування даним будинковолодінням.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі ст. 41 Конституції України,ст.72 ЖК України, ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, керуючись ст.ст. 12, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування будинковолодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 992,40 гривень сплаченого судового збору згідно квитанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Долинського районного суду В.А. Тураш