САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/4129/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.05.2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна та Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності та припинення права власності

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2021 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності та припинення права власності. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 Ѕ частина якої належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1997 року, а іншу частину квартири він фактично прийняв у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона залишилася єдиною спадкоємицею другої черги, яка протягом строку прийняла спадщину після ОСОБА_3 .. Інші спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_3 відсутні, заповіту за життя він не залишив. 02.09.2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського місцевого нотаріального округу Щетілової О.В із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та нотаріус йому відмовила у його видачі у зв`язку з тим, що в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно та право власності на вказане майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за іншою особою. Також повідомила, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , з яким вона ніколи знайома не була. Як стало відомо, ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на підставі підробленого свідоцтва про право власності від 28.08.1997 року на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю КП ДМБТІ від 06.09.2021 року. Просила суд, ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на її користь квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 номер запису про право власності 42378689; припинити право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_1 в якому зазначено, що воно видане 28.08.1997 року на ім`я ОСОБА_2 ..

16.09.2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом встановлення заборони відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (а.с.44).

30.09.2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито та призначено до розгляду справи в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження на 28 жовтня 2021 року на 14.00 год. (а.с. 46).

Представник позивача подала до суду заяві про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Третя особа - приватний нотаріус ДМНО Лозенко В.В. в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа - приватний нотаріус ДМНО Щетілова О.В. в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1997 року, виданого Дніпропетровським державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів придніпровської залізниці, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 (а.с.12-13).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину на її частку квартири отримав ОСОБА_3 , оскільки на момент її смерті був зареєстрований з нею за однією адресою, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 01.09.2021 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач ОСОБА_1 , яка є рідною сестрою померлого. Інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи, відкритою після смерті ОСОБА_3 (а.с.81-122).

02.09.2021 року постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне їй спадкове майно, що складається з кватири АДРЕСА_2 після смерті її рідного брата ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, які необхідні відповідно до чинного законодавства для вчинення нотаріальної дії, та право власності на вказане майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за іншою особою (а.с.35).

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 6/2004-97 від 28.08.1997 року виконкомом міської Ради народних депутатів (а.с.34).

Як вбачається з відповіді директора Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 11.11.2021 року за даними приватизаційних справ департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1 . Зазначений будинок було прийнято до комунальної власності згідно з рішенням виконавчого комітету міської ради від 20.05.2004 року. Розпорядженням органу приватизації №6/2004-97 від 15.08.1997 року було передано у власність громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.80).

Зазначені факти на думку суду вочевидь свідчать про те, що Свідоцтво про право власності серія та номер 6/2004-97 видане 28.08.1997 Виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 є незаконним, що є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного спадкове майно вибуло від титульного власника без його волі та відома.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до положень 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька так із боку матері.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, якщо спадкоємці першої черги відсутні то до спадкування залучаються спадкоємці другої черги. Позивач є рідною сестрою спадкодавця та єдиною спадкоємицею другої черги.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно положень ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України переходить до спадкоємців власника, а за їх відсутності до органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням.

Положення ч.1 ст.388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до постанови Великої палати ВС від 14.11.2018 року по справі №183/1617/16 зазначено що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом відносяться усі випадки, коли майно вибуло з володіння поза волею власника.

Згідно положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові ВС від 20.05.2020 року по справі № 522/11473/15-ц зазначено, що мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.

Відповідно до ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , право власності на яке виникло у нього на підставі недійсного свідоцтва.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищенаведене, той факт, що позивач у встановлений чинним законодавством строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата, а отже вважається таким, що прийняв її, відповідачем в судовому засіданні будь-яких доказів на спростування вищезазначених обставин та підтвердження правомірності набуття права власності надано не було, суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним свідоцтва про право власності серія та номер 6-2004-97 від 28.08.1997 року, та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується вимог про припинення права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, то статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Оскільки законодавцем виключено з конструкції статті можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, задоволення позовної вимоги про скасування записів державного реєстратора не призведе до ефективного захисту прав та настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у правових позиціях, викладених у постанові від 16.09.2020 року у справі №352/1021/19, у постанові від 03.09.2020 року у справі №914/1201/19, у постанові від 28.10.2020 року у справі №910/10963/19.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 5016,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 387, 388, 392, 1218, 1296 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,5, 79-81, 141, 263-265, 268, 272, 273, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна ( АДРЕСА_5 ) та Пприватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна (м. Дніпро, вул. Калинова, буд.3) про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності та припинення права власності- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , серія та номер 6-2004-97, видане 28.08.1997 року Виконкомом міської ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 .

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 5016,00 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев