Провадження 2-сз/557/4/22
Справа 557/1799/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Слюсарчук І.В.,

номер справи 557/1799/21,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща заяву ОСОБА_2 про компенсацію здійснених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Гощанська селищна рада, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 557/1799/21, внаслідок необґрунтованих дій позивача в порядку ст. 142 ЦПК України.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 10 листопада 2022 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду. Позовну заяву по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Гощанська селищна рада, про визнання права власності - залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання. При цьому, відповідачу роз`яснено, що вона у разі залишення позову без розгляду має право заявити вимоги про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

ОСОБА_2 у поданій заяві вказує на те, що внаслідок необґрунтованих дій сторони позивача, а саме численних неявок у судові засідання (10 січня 2022 року, 31 січня 2022 року, 11 квітня 2022 року, 05 травня 2022 року, 30 травня 2022 року, 23 червня 2022 року, 08 липня 2022 року у підготовчі засідання, 13 жовтня 2022 року, 10 листопада 2022 року у судові засідання під час розгляду справи по суті) та подання представником позивача 13 липня 2022 року безпідставних заяви про уточнення позовних вимог і клопотання про залучення до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Гощанської районної нотаріальної контори, з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, що призвело до затягування розгляду справи та понесення нею, як відповідачем, додаткових витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 10 200 грн, з розрахунку: 9 судових засідань, в які сторона позивача не з`явилася (800 х 9 = 7200 грн, 800 грн за одне судове засідання); підготовка двох письмових пояснень із запереченнями щодо поданих представником позивача заяви та клопотання (1500 х 2 = 3000 грн, 1500 грн за одне письмове пояснення).

ОСОБА_2 зауважила, що численні неявки позивача та її представника у судові засідання є недобросовісними діями зі сторони останніх, які спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи, та внаслідок яких відповідач має понести витрати на правничу допомогу у зв`язку із представництвом її інтересів у суді, а саме 800 грн за одне судове засідання, оскільки такі витрати підлягають оплаті в незалежності від того, чи засідання фактично відбулося відповідно до п. 2.2. Договору про надання правничої допомоги від 15 грудня 2021 року, укладеного між АО «Удовиченко і партнери» та ОСОБА_2 . Крім того, остання вказала на те, що подання представником позивача означених вище необґрунтованих заяви та клопотання з порушенням норм цивільного процесуального кодексу також зумовило понесення нею додаткових витрат на правничу допомогу, яка пов`язана з підготовкою її представником письмових пояснень та заперечень, в сумі 3000 грн (1500 грн за один документ).

За вказаних обставин ОСОБА_2 вважає, що наявні підстави для стягнення з позивача на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України компенсації здійснених нею витрат у розмірі 10 200 грн, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

01 грудня 2022 року ОСОБА_1 до суду подані письмові пояснення стосовно стягнення з неї судових витрат на правову допомогу у розмірі 10 200 грн. У вказаних поясненнях останньою зазначено, що ч. 5 ст. 142 ЦПК України не може бути застосована до даних правовідносин у цивільній справі № 557/1799/21, адже всі дії позивача були обґрунтованими та таке право про залишення позову без розгляду передбачене нормами Закону. Вказує на те, що звернення позивача до суду не може свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, її дії направлені на захист своїх прав, а тому не можуть вважатись необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

Крім того, ОСОБА_1 зауважила на тому, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем не додано всіх необхідних документів, які передбачені ч. 3 ст. 137, ст. 141 ЦПК України та в термін відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Остання звертає увагу на те, що, керуючись умовами Договору (п. 2.2.) та Акту виконаних робіт, представник ОСОБА_2 зазначає однаковий розрахунок як відбутих, так і невідбутих судових засідань, чим фактично зловживає правом на компенсацію послуг, адже під час відсутності судових засідань жодної роботи представник відповідача не здійснювала. При цьому, у долучених до заяви матеріалів не убачається жодних достовірних доказів затрати визначеного робочого часу адвоката, зокрема і фактично витраченого часу в судових засіданнях. Додатково ОСОБА_1 відмітила, що визначені позивачем судові витрати є для неї неспроможними з огляду на її похилий вік та отримуваний нею дохід у виді мінімальної пенсії.

Вказуючи на те, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, а також на відсутність достовірних доказів необґрунтованості дій позивача, ОСОБА_1 просить відмовити відповідачу у задоволенні поданої нею заяви про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача у розмірі 10 200 грн.

02 грудня 2022 року позивач, відповідач (заявник) та їх представники з`явилися у судове засідання, яке було розпочато. О 14 годині 06 хвилин участь представника ОСОБА_2 у режимі відеоконференції була припинена через вимкнення світла, у зв`язку з чим у судовому засіданні була оголошена перерва.

02 грудня 2022 року о 15 годині 14 хвилин від ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшла заява, у якій остання розгляд справи, призначений на 02 грудня 2022 року просила проводити за її відсутності та відсутності її представника, вимоги, викладені у заяві підтримує у повному обсязі та таку заяву просить задовольнити.

02 грудня 2022 року о 15 годині 02 хвилини ОСОБА_1 також до канцелярії суду подала заяву, у якій просила слухати справу у її відсутності та без участі її представника, так як її позиція викладена письмово, у задоволенні заяви ОСОБА_2 просила відмовити.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи № 557/1799/21, 10 листопада 2022 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, позовну заяву по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Гощанська селищна рада, про визнання права власності - залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання (арк. спр. 245-247).

Відповідач, після залишення позовної заяви без розгляду, 22 листопада 2022 року звернулась до суду із заявою про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Подана відповідачем заява мотивована зловживанням позивачем процесуальними правами, що виражалось у численних неявках у судові засідання сторони позивача та поданні її представником безпідставних заяви про уточнення позовних вимог і клопотання про залучення до участі в справі третьої особи, з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, що призвело до затягування розгляду справи та понесення нею, як відповідачем, додаткових витрат на професійну правничу допомогу.

Представництво інтересів відповідача у Гощанському районному суді Рівненської області у справі № 557/1799/21 здійснювалося адвокатом Вотавою І.Л. на підставі договору про надання правової допомоги № 285/21 від 15 грудня 2022 року згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги від 04 січня 2022 року, виданого АО «Удовиченко і партнери» (арк. спр. 54).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правничої допомоги № 185/21 від 15 грудня 2021 року, акти про надання правничої допомоги від 15 липня 2022 року та 14 листопада 2022 року.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Як зазначено у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення

Разом з тим, необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем (заявником) необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Аналіз процесуальної норми вказує на те, що для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив завідомо безпідставний позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц та від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

У постанові від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18 Верховний Суд зазначив, що з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України слідує, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Оцінюючи доводи заяви відповідача про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд враховує, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відтак, сам факт звернення позивача до суду з даним позовом - не може вважатись необґрунтованими діями в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Не можуть вважатися необґрунтованими діями в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України і неявка позивача та його представника в судові засідання.

При цьому, суд зауважує на безпідставності доводів відповідача з приводу неявок позивача та її представника у судові засідання 31 січня 2022 року та 08 липня 2022 року, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Як убачається з протоколів судового засідання, 31 січня 2022 року у судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 були присутні та підготовче засідання відкладено у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи (арк. спр. 69-70); у судовому засіданні 08 липня 2022 року позивач та її представник ОСОБА_4 також були присутні та засідання відкладалося за клопотанням останньої (арк. спр. 133-135).

Що стосується покликання відповідача на відсутність сторони позивача у судових засіданнях 11 квітня 2022 року та 05 травня 2022 року, що спричинило для неї додаткові витрати, то суд звертає увагу на те, що у такі судові засідання мала місце неявка всіх учасників справи, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а тому понесення будь-яких витрат, як однієї, так і другої сторони за вказаних обставин виключається (арк. спр. 101, 109).

Критично оцінюються судом також аргументи відповідача з приводу того, що численні неявки позивача та її представника у судові засідання є недобросовісними діями зі сторони останніх, які спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи, оскільки сторони та їх представники протягом розгляду справи, не з`являючись в судові засідання, почергово подавали клопотання про їх відкладення, покликаючись на різні підстави.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом. Отже, подання позову не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є її диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, які не містять обмежень в його реалізації. Аналогічно, участь сторони у судовому засіданні - це право, а не обов`язок. Наслідки ж неявки позивача без поважних причин врегульовані положеннями ЦПК України, а тому залишення позову без розгляду за таких обставин не свідчить про зловживання процесуальними правами.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Не свідчить, на переконання суду, про необґрунтованість дій позивача в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України і подання її представником заяви про уточнення позовних вимог та клопотання про залучення до участі в справі третьої особи, так як витрати на правову допомогу, які відповідач пов`язує з підготовкою її представником письмових пояснень на вказані заяву та клопотання, виникли в порядку реалізації нею своїх процесуальних прав, зокрема права подати заперечення проти таких заяви та клопотання, які відповідно до положень ст. 182 ЦПК України можуть бути подані, як в письмовій, так і в усній формі.

Реалізацією відповідачем своїх процесуальних прав є також і представництво інтересів в суді, з огляду на що, витрати останньої на правову допомогу з даного приводу також не можуть бути наслідком необґрунтованих дій позивача.

З огляду на означене вище та матеріали справи, суд приходить висновку, що клопотання відповідача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача.

На підставі ч.ч. 1 і 5 с. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також інші дії позивача, пов`язані з реалізацією її процесуальних прав, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою її обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

Додатково суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що для доведення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем до заяви долучено договір про надання правничої допомоги № 185/21 від 15 грудня 2021 року, в той час, як згідно даних ордера на надання правничої (правової) допомоги від 04 січня 2022 року, виданого АО «Удовиченко і партнери», представництво інтересів відповідача у Гощанському районному суді Рівненської області у справі № 557/1799/21 здійснювалося адвокатом Вотавою І.Л. на підставі договору про надання правової допомоги № 285/21 від 15 грудня 2022 року.

За таких обставин, суд вважає, що у даній справі не доведено, а судом не встановлено факту вчинення з боку позивача та його представника дій, які можна визнати необґрунтованими в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України, а тому у задоволенні заяви позивача про компенсацію здійснений нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про компенсацію здійснених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Гощанська селищна рада, про визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2022 року.

Суддя Ю.В. Оленич