РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді: Ванівського Ю.М.

з участю: секретаря: Лозинського Т-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Франківського районного управління юстиції м. Львова, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» Філія №14, ОСОБА_2 , про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акту державного виконавця,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою від 28.03.2017р. було відкрито провадження у справі.

В ході розгляду справи, постановою Апеляційного суду Львівської області від 21.08.2018р. було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів виданого 09.07.2014р.

Позивач заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 23.09.2008р. між ОСОБА_1 та ВАТ «Фольксбанк» укладено кредитний договір №KF52457.

23.09.2008р. між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ВАТ «Фольксбанк» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2012 року у справі №2/1326/324/2012 позовні вимоги ПАТ «Фольксбанк» задоволено повністю. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором №KF52457 від 23.09.2008р. у розмірі: 191 213, 29 грн. На підставі вищевказаного рішення Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист.

14.03.2013 року головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського управління юстиції Подановським Т.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №36991627) щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості в розмірі: 191 213, 29 грн.

25 лютого 2014 року Франківським відділом ДВС Львівського міського управління юстиції укладено договір №141429 з Філією №14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Згідно п.1.3. вищевказаного договору, Франківським ВДВС ЛМУЮ передано Філії №14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» на реалізацію предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею: 55,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

22 квітня 2014 року директором філії Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» затверджено протокол №1414129-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Переможцем торгів оголошено відповідача ОСОБА_2 .

08 липня 2014 року начальником Франківського ВДВС ЛМУЮ затверджено акт державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна.

До моменту проведення прилюдних торгів, вищевказане нерухоме майно, що було предметом іпотеки, належало на праві власності позивачеві, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.08.2008р. та від 27.08.2008р.

Як вбачається із протоколу від 22 квітня 2014 року №1414129-2, прилюдні торги нібито відбулися цього ж дня о 09:30 год. Однак, позивач стверджує, що таких торгів взагалі не проводили. Більше того, о 09:00 представником позивача була зареєстрована заява за вх. №1334 до якої долучено ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18.04.2014 р. (провадження 6/465/114/14), згідно якої зупинено реалізацію арештованого заставного майна, що належить ОСОБА_1 .

Зазначила, що виконавче провадження було відкрите на підставі судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 48 Закону України «Про іпотеку».

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подала заперечення на позовну заяву. Зазначає, що положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Положення Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного рішення в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Торги з реалізації арештованого майна (предмету іпотеки) відбулись, переможцем торгів було визнано ОСОБА_2 , в цей же день нею було сплачено запропоновану на торгах суму: 339 500,00 грн.

Так, під час розгляду справи №465/2694/14-ц судами було відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 за аналогічним позовом.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, та просить такі задоволити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позову.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши думку позивача та представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом встановлено, що 23.09.2008р. між ОСОБА_1 та ВАТ «Фольксбанк» укладено кредитний договір №KF52457.

23.09.2008р. між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ВАТ «Фольксбанк» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2012 року у справі №2/1326/324/2012 позовні вимоги ПАТ «Фольксбанк» задоволено повністю. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором №KF52457 від 23.09.2008р. у розмірі: 191 213, 29 грн. На підставі вищевказаного рішення Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист.

14.03.2013 року головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського управління юстиції Подановським Т.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №36991627) щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості в розмірі: 191 213, 29 грн.

Листом від 05 лютого 2014 року № 2187 за підписом начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції передано заявку та пакет необхідних документів щодо реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Франківським ВДВС Львівського міського управління юстиції подано заявку на реалізацію арештованого майна.

25 лютого 2014 року Франківським відділом ДВС Львівського міського управління юстиції укладено договір №141429 з Філією №14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Згідно п.1.3. вищевказаного договору, Франківським ВДВС ЛМУЮ передано Філії №14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» на реалізацію: предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею: 55,5 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

22 квітня 2014 року директором філії Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» затверджено протокол №1414129-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Переможцем торгів оголошено відповідача ОСОБА_2 .

08 липня 2014 року начальником Франківського ВДВС ЛМУЮ затверджено акт державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна.

Позивач стверджує, що спірну квартиру було реалізовано за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише на підставі рішення суду про стягнення боргу, а також те, що торги фактично не були проведені.

Разом з тим, відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» , з дотриманням вимог цього Закону.

Положеннями статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" визначено особливості процедури звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, норми Закону України "Про виконавче провадження" допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України "Про виконавче провадження", першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на об`єкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 Цивільного кодексу України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України "Про виконавче провадження" дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Державний виконавець може передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішення суду про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Таким чином норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя (аналогічна правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021р. у справі №923/971/19 та від 23.01.2019р. у справі №522/10127/14-ц).

Крім цього, спір за участю сторін цієї справи з аналогічним предметом та з схожих підстав вже неодноразово був предметом розгляду судами різних інстанцій, зокрема і Верховного Суду України.

Так, рішеннями судів по справі №465/2694/14 встановлено законність спірних прилюдних торгів. Зокрема, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09.06.2015 р. по справі №465/2694/14 встановлено, що відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 . Франківський районний суд м. Львова виходив з того, що прилюдні торги з реалізації квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 були проведені з дотриманням вимог чинного законодавства України, права позивача не були порушені, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також рішенням по справі №465/42/17 від 04.10.2018р. Франківський районний суд м. Львова відмовив у задоволені позову ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Франківського районного управління юстиції м. Львова, приватного підприємства "Нива-В.Ш." Філія №14 та ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсним протоколу про проведення прилюдних торгів, визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки).

Зазначене рішення залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14.05.2019р., та постановою Верховного Суду від 05.08.2020р. на наслідками касаційного оскарження.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що прилюдні торги з реалізації вищевказаної квартири, були проведені з дотриманням вимог чинного законодавства України, права позивача не були порушені, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації квартири, а у зв`язку з цим, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог про визнання недійсними протоколу та акту Державного виконавця.

За вимогами статтей 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що порушень порядку проведення прилюдних торгів, які відбулися 22.04.2014р., за якими права позивача зазнали б обмежень і шкоди, не було. Проведені прилюдні торги відповідали Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та Тимчасовому порядку реалізації арештованого майна.

Згідно із ст. 6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересу є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право та інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 9 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. З огляду на те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які було вжито на підставі постанови Апеляційного суду Львівської області від 21.08.2018р.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 8, 12, 63, 141, 258, 259, 265, ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Франківського районного управління юстиції м. Львова, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» Філія №14, ОСОБА_2 , про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акту державного виконавця, - відмовити.

Захід забезпечення позову, вжитий постановою Апеляційного суду Львівської області від 21.08.2018р. яким накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Відділ Державної виконавчої служби Франківського районного управління юстиції м. Львова, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Конотопська,6/8;

Відповідач: Приватне підприємство «Нива-В.Ш.» Філія №14, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Чорновола,7/ оф. 235;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 03.11.2022 р.

Суддя Ванівський Ю.М.