КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4878/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) і просив суд: поновити строк на оскарження постанови державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої службиу м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження № 59756217 від 08 серпня 2019 року та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23 березня 2020 року; визнати дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 серпня 2019 року та винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23 березня 2020 року - неправомірними та скасувати їх.

ОСОБА_1 вказував, що виконавче провадження було відкрито на підставі недійсного виконавчого листа оскільки строк його пред`явлення вказано до 05 травня 2019 року, а виконавче провадження та подальші дії в його рамках щодо стягнення заборгованості з його пенсії у березні-травні 2020 року - вчинено після такого строку, що є незаконним.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_1 було повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій з посиланням на ті ж обставини, що і в скарзі на дії державного виконавця, а також на те, що на момент відкриття виконавчого провадження №59756217 чинною редакцією ЦПК України положення про направлення скарги до виконавчої служби не передбачалось, апелянт ОСОБА_1 просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та визнати незаконними дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що полягали у відкритті виконавчого провадження №59756217, зобов`язати державного виконавця скасувати постанови в рамках вказаного в виконавчого провадження, повернути стягнуті грошові кошти на рахунок ОСОБА_1 , та стягнути з Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, а також компенсації моральної шкоди у розмірі загальному розмірі 100 000 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

До суду апеляційної інстанції апелянт не з`явився та в апеляційній скарзі зазначив клопотання про розгляд даної справи в апеляційному порядку за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, повертаючи подану ОСОБА_1 скаргу на постанови державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої службиу м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження №59756217 від 08 серпня 2019 року, та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23 березня 2020 року, мотивував свій висновок тим, що заявником при подачі вказаної скарги не дотримано положення ст.183 ЦПК України, а саме не надано доказів направлення копії скарги та доданих до неї документів іншим учасникам справи, що має наслідком повернення скарги заявнику.

Однак погодитися з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлена у справі ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина четверта статті 183 ЦПК України).

Разом із тим, розділ VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

У частині першій статті 446 ЦПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону "Про виконавче провадження".

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Суд першої інстанції, виходячи з того, що до матеріалів скарги ОСОБА_1 на постанови державного виконавця не долучені докази на підтвердження надіслання її іншим учасникам справи, застосував положення частини другої статті 183 ЦПК України як підставу для повернення її заявнику без розгляду.

Ухвалюючи вказане процесуальне рішення суд не звернув уваги на те, що частиною другою статті 183 § 2 "Заяви з процесуальних питань" глави 1 Розділу III "Позовне провадження" ЦПК України регулюються загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, які подаються виключно з процесуальних питань при розгляді справ позовного провадження, в тому числі на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Разом із тим, вказана процесуальна норма не стосуються та не регулює питання подачі саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

Вказані процесуальні правовідносини регулюються розділом VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20 (провадження № 61-15520св20); від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20 (провадження № 61-15478св20), від 10 березня 2021 року у справі № 766/17333/20-ц (провадження № 61-1124св21), від 21 квітня 2021 року у справі № 713/1972/20 (провадження № 61-2247св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 761/16863/14-ц ( провадження № 61-9843св21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-10499св21) від 27 жовтня 2021 року у справі № 713/1971/20 (провадження № 61-7897св21) від 27 жовтня 2021 року у справі № 523/20035/20-ц (провадження № 61-9267св21).

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про повернення заявнику скарги, якою оскаржуються постанови винесенні державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)при виконанні виконавчого листа, на підставі частини другої статті 183 ЦПК України.

Оскільки скарга ОСОБА_1 по суті не розглядалася судом першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції не може її задовольнити, так як до повноважень апеляційного суду входить перегляд судових рішень судів першої інстанцій щодо правильності застосування норм матеріального чи процесуального права щодо вирішення спору по суті.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року постановлена без додержання норм процесуального права. За таких обставин, дана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тесту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв