ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Боштенка В.Ю.,

за участі: заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Заболотної Г.В.,

розглянувши в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Могилів-Подільським районним судом Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 червня 2022 року, прийнятої під головуванням судді Штих Т.В. в м. Харкові,-

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Зазначав, ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2013 року, він був обмежений у праві виїзду за межі України у зв`язку з невиконанням зобов`язань за рішенням цього ж суду від 17 січня 2013 року про стягнення на користь ОСОБА_2 з Інтер`єр салону « Милано», директором якого він працював, моральної шкоди 20 тис. грн. та з нього, як з фізичної особи заборгованості в розмірі 238876 грн.

Вважає, що вказані обмеження позбавляють його можливості здійснювати підприємницьку діяльність, в той же час він не ухилявся він виконання зобов`язань.

Просив скасувати обмеження у виїзді за межі України з причини необхідності виїзду за кордон для лікування та укладення договорів виготовлення меблів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 червня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву та скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Вважає, що суд, ухвалюючи рішення, не врахував ті обставини, що на час звернення з заявою до суду відносно заявника відсутні будь які виконавчі провадження.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду.

Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, покладених згідно рішення цього ж суду від 17 січня 2013 року по цивільній справі 2/638/1015/2013 за позовом ОСОБА_2 до Інтер`єр салону « Милано» в особі СПД ФО ОСОБА_1 про стягнення суми за договором.

Обгрунтовуючи заяву про зняття зазначеного обмеження, ОСОБА_1 зазначає, що не ухиляється від виконання зобов`язань за вказаним рішенням суду, він є пенсіонером, а також генеральним директором ТОВ «Мебельна компанія М-Лінія», перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м.Харкова, відносно нього відсутні зареєстровані виконавчі провадження.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні заяви, своє рішення мотивував тим, що у заявника наявні невиконані зобов`язання, а з наданих пояснень начальником відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) МЮУ вбачається, що не має можливості надати інформацію про виконавчі провадження стососвно заявника по вказаній цивільній справі. Відсутність вказаних даний свідчить про неможливість вирішення питання щодо скасування обмежень виїзду.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

За змістом ч.3,5 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Встановлено, що на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові знаходились два виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 :

-№ 39924145 від 23.09.2013 року про стягнення з СПДФО ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 20 тис.грн., по якому 26.11.2014 року винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу із строком повторного пред`явлення до 26.11.2015 року (а.с 21-22);

-№ 48223035 від 27.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 238876грн., по якому 03.12.2015 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС (а.с.23-24).

Вбачається, що на протязі семи років жодних виконавчих дій стосовно боржника ОСОБА_1 з боку виконавчої служби не вчинялось, а стягувач втратив інтерес до даного питання, адже ОСОБА_2 повторно не пред`являв виконавчий лист № 39924145 до виконання та не цікавився провадженням № 48223035.

Більш того, виконавча служба, достовірно маючи відомості щодо отримання боржником пенсії в УПФУ в Фрунзенському районі м.Харкова, не застосовувала примусових дій, визначених ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

Не дали результатів намагання Полтавського апеляційного суду отримати відомості з Фрунзенського (Немишлянського) ВДВС м.Харкова щодо стану виконавчого провадження АСВП 48223035, який залишив без відповіді відповідний запит (а.с.77,91).

За таких обставин при відсутності діючого виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 , колегія суддів вважає обгрунтованими доводи заявника щодо наявності підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Судом першої інстанції не враховано, що сам по собі факт відкриття виконавчого провадження, невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків, з огляду на те, що з початку 2016 року виконавчою службою не було вчинено заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, як то передбачено ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» відносно ОСОБА_1 не здійснювалось.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського суду за справою «Луордо проти Італії» (Luordov. Italy), скарга № 32190/96, § 96, рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlikv. Hungary), скарга № 41463/02, § 35, рішення Європейського суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2013 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384,441 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 червня 2022 року скасувати, постановивши з даного питання нову ухвалу.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , застосоване ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2013 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.12.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна