Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/687/22
Провадження № 2/553/761/2022
У Х В А Л А

Іменем України

17.05.2022 року м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В., розглянувши матеріали заяви адвоката ВЕРЕЩАГІНА Дмитра Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року до суду надійшла позовна заява адвоката Верещагіна Д.Б. в інтересах ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури, Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення моральної шкоди. Позивач вказує, що ОСОБА_2 засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Починаючи з березня 2019 року і по даний час ОСОБА_2 перебуває у ДУ "Сумський слідчий ізолятор" на підставі ухвал Роменського міськрайонного суду від 20.03.2019 року, 05.11.2019 року, 14.05.2021 року. Позовні вимоги полягають у порушенні відповідачами вимог положень КПК України, введеного у дію Законом України № 1000-05 від 28.12.1960, який діяв на час застосування у 2009 році до ОСОБА_2 заходів кримінального примусу.

Так, 08.02.2009 року ОСОБА_2 був затриманий у ході розслідування кримінальної справи № 68090042, порушеної за ознаками складу злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст.115 КК України, на підставі ст.115 КПК України (1960 року). Ухвалами Балаклійського районного суду Харківської області від 11.02.2009 року ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту та у подальшому такий строк продовжувався до 4 місяців до 08.06.2009 року. Слідчим та прокурором строк тримання ОСОБА_2 під вартою не продовжувався, а тому граничною датою його тримання під вартою була 08.06.2009 року, оскільки у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 156 КПК України (1960 року), строк тримання під вартою під час досудового розслідування закінчується в день надходження справи до суду.

У подальшому 09.06.2009 року, тобто після закінчення процесуальних строків розслідування кримінальної справи № 68090042 і тримання ОСОБА_2 під вартою, прокурором відповідно до вимог ст. 229 КПК України (1960 року) складено обвинувальний висновок та направлено кримінальну справу до Апеляційного суду Харківської області супровідним листом заступника прокурора області вих. № 04/2/4-2885-09. На даному листі наявний відтиск штампу суду вх. №1-87 від 09.06.2009 та віза голови суду від 11.06.2009 року щодо доручення розгляду справи судді Орловій С.О. Листом судді за вих. № 1-2009 від 19.06.2009 кримінальну справу призначено до розгляду на 24.06.2009 року. Відтак, обвинувальний висновок по вказаній справі складався поза межами визначених ст.ст. 120, 156 КПК України (1960 року) строків слідства, а тримання під вартою ОСОБА_2 у період часу з 8 по 9 червня 2009 року здійснювалося за відсутності правових підстав. У той же час за наявності факту закінчення 08.06.2009 року строку тримання ОСОБА_2 під вартою і ненадходження станом на таку дату постанови судді про продовження строку тримання останнього під вартою або супровідного листа прокурора про перерахування справи за судом, обвинувачений не звільнений з-під варти, хоч відповідно до вимог ч. 11 ст. 156 КПК України (1960 року) і ч. 1 п. 4 ст. 20 Закону України № 3352-ХІІ від 30.06.1993 "Про попереднє ув`язнення" це повинен був здійснити начальник ДУ "Харківський слідчий ізолятор" негайно.

При розрахунку розміру завданої моральної (немайнової) шкоди позивач виходить із тривалості часу 156 місяців, упродовж якого він необґрунтовано тримався під вартою, сукупності завданих такими діями правоохоронних органів відповідачів - життєвих незручностей, а саме: погіршення психологічного стану здоров`я, додаткових лікувань, втрати почуття справедливості та невпевненості у сьогоденні.

Просить стягнути на користь позивача ОСОБА_2 за рахунок Державного бюджету України шляхом списання казначейством коштів із рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області у сумі 387000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення службовими особами Харківської обласної прокуратури і ДУ "Харківський слідчий ізолятор" вимог законодавства при застосуванні заходів кримінального примусу до ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 15.04.2022 року заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Підставою для залишення без руху стало те, що позовна заява ОСОБА_2 оформлена без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: адвоката Верещагіна Д.Б. в інтересах ОСОБА_2 оформлена без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: в порушення вимог ст. 84 ЦПК України не надано суду доказів, що підтверджують обставини, на які представник позивача посилається в обґрунтування позовних вимог, зокрема, доказів продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 до 4 місяців до 08.06.2009 року, засудження ОСОБА_2 вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 року до покарання у виді довічного позбавлення волі, доказів визнання незаконним тримання його під вартою, як і доказів того, що позивач внаслідок неправомірних дій відповідачів зазнав моральної шкоди, доказів на підтвердження розміру такої шкоди, не викладено обставин, якими представник позивача обґрунтовує позовні вимоги про відшкодування шкоди та в частині визначеного періоду (156 місяців) порушення прав позивача, не конкретизовано час початку і закінчення такого періоду з зазначенням і наданням суду відповідних доказів; не наведено зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги до кожного з відповідачів, зокрема до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, не зазначено, якими саме діями чи бездіяльністю та яких саме службових осіб цих органів, які саме права та інтереси позивача, що є предметом спору, порушено, не визнано чи оспорено відповідачами; у прохальній частині позову представник позивача просить стягнути кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, з Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, разом з тим у позовній заяві не викладено обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги до вказаного управління, не зазначено відомості про цю особу у вступній частині позовної заяви, натомість наведено дані про іншу особу як відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області.

Позивачу надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Копія ухвали від 15.04.2021 року направлена позивачу та його представнику.

Копія ухвали отримана ДУ "Сумський слідчий ізолятор", де утримується ОСОБА_2 , 03.05.2022 року, разом з тим, у визначений судом строк та станом на 17.05.2022 року жодних документів на виконання ухвали від позивача до суду не надійшло.

22.04.2022 року від представника поизвача адвоката Верещагіна Д.Б. в інтересах ОСОБА_2 на виконання вимог, викладених в ухвалі від 15.04.2022 року, до суду надійшли: заява про розгляд справи у режимі відеоконференції, клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження, а також клопотання про уточнення змісту позовних вимог і долучення копії документів.

У клопотанні про уточнення змісту позовних вимог і долучення копії документів представник позивача обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги до відповідачів ДУ "Харківський слідчий ізолятор", Харківської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, вказав, що на переконання ОСОБА_2 внаслідок неналежних дій відповідачів він без будь-якого документального оформлення незаконно у період часу з 17 години 08.06.2009 до 8 години 09.06.2009 безпідставно тримався у місцях несвободи. Такі висновки позивача ґрунтуються як на вимогах ч. 5 ст. 156 КПК України (1960), при цьому, адміністрація ДУ "Харківський слідчий ізолятор" допустила неналежне виконання вимог Закону України "Про попереднє ув`язнення" і "Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань" від 25.12.2003 № 275, який був чинним на час незаконного тримання довірителя у слідчому ізоляторі, внаслідок чого неналежним чином обліковувалося час тримання ОСОБА_2 під вартою і останнього не звільнено з установи по завершенню граничного строку перебування під вартою, визначеного ухвалою Балаклійського районного суду. Службовими особами Харківської обласної прокуратури не забезпечено належне виконання вимог Закону України "Про прокуратуру" і Наказу Генерального прокурора України № 7гн від 26.12.2005 "Про організації прокурорського нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян", що діяв на час допущення порушень стосовно ОСОБА_2 , внаслідок чого не забезпечено належного і дієвого нагляду за додержанням законодавства у місцях несвободи, незвільнення останнього з СІЗО у разі завершення граничного строку перебування останнього під вартою, визначеного ухвалою Балаклійського районного суду, складення стосовно ОСОБА_2 обвинувального акту поза межами визначеного судом строку перебування останнього під вартою. Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Отже, належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Таким органом у цій справі є Головне управління Казначейської служби у Харківській області, яке здійснює списання коштів з державного бюджету. Дії відповідачів з приводу недостатньо законного застосування до довірителя заходів кримінального примусу порушують вимоги ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1173, 1174 ЦК України та статті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Безумовно допущені відповідачами порушення обмежили право ОСОБА_2 на захист, завадили відшкодувати завдані збитки і сприяли засудженню до самого суворого покарання у вигляді довічного позбавлення волі. При розрахунку розміру завданої моральної (немайнової) шкоди довіритель виходить із тривалості часу (156 місяців) упродовж якого він, необґрунтовано тримався під вартою,сукупністю завданих такими діями правоохоронних органів відповідачів життєвих незручностей, а саме: погіршенням психологічного стану здоров`я, додаткових лікувань,втрати почуття справедливості та невпевненості у сьогоденні. Отож, завдана йому моральна (немайнова) шкода є співвідносною з сто п`ятдесят шести визначених Законом України "Про прожитковий мінімум" прожитковими мінімумами для працездатних осіб, що на час звернення до суду дорівнює 2481 грн., а тому розмір шкоди становить 387000 грн.

Разом з тим, представником позивача не зазначено доказів того, що позивач внаслідок неправомірних дій відповідачів зазнав моральної шкоди, доказів на підтвердження розміру такої шкоди, періоду незаконного тримання під вартою протягом 156 місяців з зазначенням кінцевого терміну порушення прав позивача, доказів продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 до 4 місяців до 08.06.2009 року, не конкретизовано зміст позовних вимог до кожного з відповідачів - не розмежовано яким саме органом (ДУ "Харківський слідчий ізолятор", Харківською обласною прокуратурою) та в якому саме розмірі заподіяно позивачу моральну шкоду, визначену у прохальній частині позовної заяви в загальній сумі 387000 грн. 00 коп., не уточнено зміст позовних вимог в частині визначення підстав стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, з Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області, як це вказано у прохальній частині позову, тоді як у вступній його частині відсутні відомості про цю особу, відповідно не наведено позовних вимог у прохальній частині позову до відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, а також інші вимоги, та не надано суду позовну заяву з урахуванням вищенаведених недоліків, оформлена з дотриманням вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Таким чином, позивачем не усунуті в повному обсязі та належним чином недоліки, визначені в ухвалі від 15.04.2022 року, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

А тому, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення заяви позивачу з роз`ясненням права на повторне звернення до суду з аналогічними вимогами після усунення наведених в ухвалі суду від 15.04.2022 року недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву адвоката ВЕРЕЩАГІНА Дмитра Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення моральної шкоди визнати неподаною та повернути заявникам.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічною заявою.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна