Справа № 206/2168/22
Провадження № 2-з/206/60/22
У Х В А Л А

29 липня 2022 рокуСамарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.,

при секретарі Ляшко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд задовольнити заяву та забезпечити позовні вимоги, шляхом накладання заборони відчуження домоволодіння АДРЕСА_1 , зареєстрованого на теперішній час за ОСОБА_2 . Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони на вчинення будь-яких дій відносно майнових прав на прилеглу земельну ділянку розміром 2025 га розташовану під домоволодінням АДРЕСА_1 , зокрема: реєструвати право власності, оцінювати майно - земельну ділянку, виготовляти технічну документацію на неї для подальшої її приватизацї, здійснювати переуступку права вимоги на об`єкт, продавати, міняти, дарувати, заповідати тощо вказаний об`єкт нерухомості, а саме земельну ділянку. Накласти заборону, а саме: в використанні (проживанні) у спірному будинку АДРЕСА_1 , в який небудь спосіб, тобто заборонити здавати його в оренду чи мешкати в ньому сім`ї ОСОБА_2 чи його самого (а.с. 1-4).

Суддя, дослідивши матеріали справи, перевіривши додержання заявником вимог статті 151 ЦПК України, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборонити вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення та його обґрунтування, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка № 305042339 від 15.07.2022, на даний час ОСОБА_2 є власником 6/12 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на свідоцтва про право на спадщину за заповітом №150 від 08.06.2022 року (а.с.12-13).

Натомість, заявник ОСОБА_1 наразі планує подати позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/12 частини спадкового майна та скасування свідоцтва про право на спадщину. Предметом позову є спірне майно - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , як власник домоволодіння, на яке заявник просить встановити заборону відчуження та заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій, має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки може в будь-який момент відчужити вказане майно третім особам або передати його на користь третіх осіб іншим шляхом з метою унеможливлення подальшого звернення стягнення на її майно, що значно утруднить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд встановив, що обраний заявником спосіб забезпечення позову та подана заява про забезпечення позову не є співмірними із можливими заявленими позовними вимогами, оскільки заявник не врахував, що позовні вимоги стосуються лише 1/12 частки спірного майна.За таких обставин, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а також шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаного майна в цілому- є не співмірним із заявленими в майбутньому позовними вимогами, що, свідчить про необґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову може відбуватись на будь-якій стадії судового процесу, а отже заявник не позбавлений можливості в подальшому повторно звернутися до суду з вмотивованою та обґрунтованою заявою про забезпечення позову.

Зважаючи на викладені обставини та беручи до уваги, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149-154, 258-261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя А.О. Сухоруков