Ухвала

17 листопада 2022 року

місто Київ

справа № 758/55/21

провадження № 61-10630ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шипілов Олександр Вікторович, на рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними договір іпотеки та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 лютого 2019 року щодо нерухомого майна, укладені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки зазначені правочини укладено після накладення арешту на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року у справі № 758/12347/18.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 червня 2021 року, у розділі про обтяження майна відсутні відомості про арешт квартири на підставі постанови органу державної виконавчої служби щодо виконання ухвали суду першої інстанції від 04 лютого 2019 року. За наведених обставини суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент укладення спірних договорів існував арешт майна, накладений на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року змінено рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції урахував, що оспорювані позивачем правочини укладено між відповідачами 18 лютого 2019 року, тобто через два тижня після ухвалення Подільським районним судом міста Києва рішення (ухвали) про накладення арешту на нерухоме майно від 04 лютого 2019 року.

Проте, докази про обізнаність відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про накладення судом арешту на частину квартири, зокрема докази про направлення копії ухвали на адресу ОСОБА_3 , яка є учасником справи № 758/12347/18, і дату отримання ухвали, ознайомлення з матеріалами справи, або оскарження ОСОБА_3 цієї ухвали, як доказ про її обізнаність, у справі відсутні і такі докази позивачем не надано.

Тому недоведеність факту обізнаності відповідача ОСОБА_3 про арешт частки нерухомого майна унеможливлює визнання оспорюваних правочинів недійсними.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шипілов О. В., засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України - неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, без урахування висновків, викладених у Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-640цс17, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2552цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц, у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 404/6619/17.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 3, 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання правочинів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шипілов Олександр Вікторович, на рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року.

Витребувати з Подільського районного суду міста Києва цивільну справу № 758/55/21.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко