печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар Габрись О.М.,

учасники справи:

стягувач: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»

боржник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью»

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні ВП № 69520653 з виконання виконавчого листа № 757/34386/17-ц, виданого 27 червня 2022 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року боржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила:

- визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 29.07.2022 року у виконавчому провадженні № 69520653 про накладення арешту на майно боржника - квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. усунути порушення прав ОСОБА_1 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 27.06.2022 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на підставі постанови Київського апеляційного суду від 14.12.2021 року, якою частково задоволено позовні вимоги АТ «Укрсімбанк» в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Маруна Нью» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 27115N1 від 17.12.2015 року в сумі 36 552 952,80 грн. звернуто стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 27115Z73 від 17.12.2015 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни для подальшої реалізації предмета іпотеки у розмірі 1 434 610,00 грн.

29.07.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 69520653.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 29.07.2022 року накладено арешт на майно боржника, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 .

Вважає такі дії приватного виконавця незаконними, оскільки накладення арешту на квартиру боржника, є нічим іншим як намагання приватного виконавця забезпечити виконання судового рішення, яким встановлено порядок виконання шляхом проведення прилюдних торгів, за допомогою заходів, які прямо не передбачені судовим рішенням та без дотримання, встановленого ст. 435 ЦПК України порядку зміни способу виконання рішення суду, що по суті є втручанням у право боржника на мирне володіння майном тобто порушення ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

17.10.2022 року від представника стягувача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» Орєхова А.В. надійшли письмові заперечення на скаргу, відповідно до яких вважає доводи заявника ОСОБА_1 необґрунтованими та недоведеними, оскільки заявник невірно трактує норми законодавства, якими регулюється порядок виконання рішення суду. Посилаючись на норми ч. 4 ст. 50, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», вважає оскаржувану постанову такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки накладення арешту на майно, що підлягає реалізації у межах виконавчого провадження є обов`язковою дією забезпечення виконання судового рішення та є обов`язком приватного/державного виконавця в силу вказаних норм. Крім того, зазначив, що примусова реалізація майна на яке звернуто стягнення, в тому числі на підставі рішення суду, можлива лише щодо майна на яке накладено арешт в межах виконавчого провадження, що відповідає вимогам встановленим Порядком реалізації арештованого майна затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. За таких обставин, вважає, що дії приватного виконавця Телявського А.М. в межах виконавчого провадження № 69520653 щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є законними.

15.11.2022 року від приватного виконавця Телявського А.М. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вважає доводи скарги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Вказав, що з метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки, закон наділяє його широкими повноваженнями, зокрема, правом накладати арешт на майно боржника, регламентованим ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, вважає, що винесення постанови про арешт майна боржника не є зміною порядку способу виконання рішення суду, а є лише допоміжним заходом без якого неможливо звернути стягнення на предмет іпотеки, а згодом і провести електронні торги з продажу такого майна.

У судовому засіданні представник стягувача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» Орєхов А.В. просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на доводи викладені у письмових запереченнях.

Заявник ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися. Адвокат Коханій Т.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому засіданні, а саме в Північному апеляційному господарському (м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А) суді 15 листопада 2022 року. Враховуючи, що розгляд скарги призначено на 12 год. 15 листопада 2022 року, суд розглянув скаргу у відсутність представника боржника, у зв`язку з неявкою до судового засідання без поважних причин, оскільки у представника боржника було більше, ніж достатньо часу, після розгляду скарги з`явитись до господарського суду в удове засідання.

Приватний виконавець Телявський А.М. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, що в розумінні ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм процесуального права, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 14.12.2021 року у справі № 757/34386/17-ц позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ТОВ «МАРУНА НЬЮ» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором № 27115К24 від 17.12.2015 року, укладеним в рамках дії Генеральної кредитної угоди № 27115N1 від 17.12.2015 року в сумі 36 552 952,80грн., звернуто стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 27115Z73 від 17.12.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 4144, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 19.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3706, Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1937303 від 03.04.2013 року, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, зі встановленням початкової ціни для подальшої реалізації предмета іпотеки у розмірі 1 434 610,00 грн.

27.06.2022 року на примусове виконання вказаного рішення Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 757/37386/17-ц.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києві Телявського А.М. від 29.07.2022 року відкрито виконавче провадження № 69520653 з примусового виконання виконавчого листа № 757/37386/17-ц (а.с. 11).

У подальшому приватним виконавцем винесено постанову від 29.07.2022 року про накладення арешту на майно боржника, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Частиною першою статті18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За змістом ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Так, рішенням суду було чітко встановлено порядок його виконання, а саме, звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 30 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних аукціонів визначається Міністерством юстиції України.

Пунктом 1 розділу 1 Порядку реалізації арештованого майна затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 визначено, що арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та цінних паперів), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.

У пункті 2 розділу 2 Порядку зазначено, що організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Отже, зі змісту вказаних норм Порядку вбачається, що примусова реалізація майна на яке звернуто стягнення, в тому числі рішенням суду, можлива лише щодо майна на яке накладено арешт в межах виконавчого провадження.

Таким чином, доводи, на які посилається боржник у скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законодавства, суд відхиляє як безпідставні, оскільки постанова про накладення арешту на мано боржника була винесена приватним виконавцем з дотриманням вимог чинного Закону в межах його компетенції, з метою забезпечення виконання рішення суду.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання заявника на порушення її прав на мирне володіння майном, оскільки винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на майно боржника не змінює порядку способу виконання рішення суду, яке є обов`язковим до виконання.

З урахуванням зазначеного правові підстави для задоволення скарги боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. та постанову про накладення арешту на майно боржника в межах виконавчого провадження № 69520653 з виконання виконавчого листа № 757/34386/17-ц, виданого 27 червня 2022 року за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Маруна Нью» про звернення стягнення на предмет іпотеки - відсутні, а тому, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 41, 48, 51, 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні ВП № 69520653 з виконання виконавчого листа № 757/34386/17-ц, виданого 27 червня 2022 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью» про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Батрин