Справа № 216/230/21
провадження 2/216/476/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Гулковського О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив:

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (Позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 06.04.2006 між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №М120/053/06 (Кредитний договір), відповідно до умов якого, відповідач отримала кредитні кошти в іноземній валюті, у розмірі 40 000,00 дол. США. В цей же день між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором було укладено іпотечний договір №120/080-1-М 120/053/06 (Іпотечний договір), згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_2 передала позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 53,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за його користування своєчасно не сплачує, у зв`язку з чим станом на 17.12.2020 має заборгованість 290233,64 грн, з яких:

- заборгованість за кредитом 226343,46 грн.;

- заборгованість по відсоткам 58869,57 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1369,40 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків 577,99 грн;

- інфляційні втрати за кредитом 568,29 грн.;

- інфляційні втрати за відсотками 2494,93 грн.

Відповідно до положень ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом, тому у позові позивач просить, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 53,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Також просить стягнути з відповідачів судовий збір.

Представник позивача належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заперечення та відзив до суду не надали. Разом з цим представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Страх В.О., надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, визнавши їх достатніми для ухвалення рішення у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про іпотеку».

Так, судом встановлено, що 06.04.2006 між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого, відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в іноземній валюті, у розмірі 40 000,00 дол. США.

Крім цього, 19.04.2006 між цими сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, якою визначено графік надання грошових коштів у вигляді траншів та визначено кінцевий термін повернення заборгованості по кредиту до 05.04.2013.

Також, в подальшому 03.11.2008 між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, за умовами якої сторони домовились доповнити кредитний договір Додатком 1 «Тарифи на послуги про надання кредитів».

Поряд з цим, 06.04.2006 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором було укладено іпотечний договір №120/080-1-М 120/053/06 (Іпотечний договір), згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_2 передала позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 53,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Однак, матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконує, у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплачує.

Як вбачається із розрахунку заборгованості борг відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, станом на 17.12.2020 становить 290233,64 грн, з яких:

- заборгованість за кредитом 226343,46 грн.;

- заборгованість по відсоткам 58869,57 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1369,40 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків 577,99 грн;

- інфляційні втрати за кредитом 568,29 грн.;

- інфляційні втрати за відсотками 2494,93 грн.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Отже, оскільки, відповідачем ОСОБА_1 прострочено повернення чергової частини позики, позивач вправі вимагати дострокового повернення частини позики що залишилась.

Разом з цим, у відповідності до п. 1 ст. 33 Закону України від 05.06.2003 №898-IV «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Так, умовами Іпотечного договору, а саме п. 4.6 передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійсненне на підставі:

- рішення суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»;

- шляхом продажу предмета Іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»;

- шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Згідно з п. 4.7 Іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме:

- шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», або

- шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»).

У відповідності до приписів ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Матеріали справи не містять підтверджень, що в порядку досудового врегулювання спору позивачем до відповідачів було направлено лист-вимогу про виконання порушеного зобов`язання.

Проте, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові (Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки), підготовлене Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України).

Таким чином, враховуючи той факт, що позивачем виконані умови Договору іпотеки, додержані строки, обумовлені Договором іпотеки, суд вважає вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки правомірними.

Разом з цим слід врахувати, що згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: 5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 4353,35 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 524, 526, 572, 610-612, 615, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 81, 89, 128, 131, 136, 141, 247, 258-259, 263, 265, 268, 279-281, 354-355 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №М120/053/06 від 06.04.2006, яка станом на 17.12.2020, становить 290233,64 грн, з яких:

- заборгованість за кредитом 226343,46 грн.;

- заборгованість по відсоткам 58869,57 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1369,40 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків 577,99 грн;

- інфляційні втрати за кредитом 568,29 грн.;

- інфляційні втрати за відсотками 2494,93 грн.,

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в рівних частинах з кожної, на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 4353,35 грн (чотири тисячі триста п`ятдесят три гривні 35 копійок).

Зупинити виконання цього рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: акціонерне товариство «Альфа-Банк», , місце знаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100;

- відповідачі: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ