ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/9083/21

Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1137/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Шитченко Н.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (суддя Овсієнко Ю.К.), ухвалене у м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2003 року народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною 23 років. Позов мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина постійно проживає разом з матір`ю. В 2021 році ОСОБА_4 закінчила ліцей № 15 м. Чернігова та вступила на бюджетну форму навчання до Національного університету «Києво-Могилянська академія», у зв`язку з чим, вона потребує матеріальної допомоги. Не зважаючи на те, що шлюб між сторонами 19.07.2007 був розірваний, а відповідача рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.01.2014 позбавлено батьківських прав, обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, законом покладено на обох батьків. Відповідач, як батько, участі у наданні матеріальної допомоги не приймає, проте, має можливість її надавати.

У липні 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій уточнюючи позовні вимоги просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною 23 років.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн щомісячно, починаючи з 03.12.2021 та до закінчення навчання до 30.06.2022 включно, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908,00 грн на користь держави. Рішення суду мотивовано тим, що повнолітня дитина сторін продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати доньку та має можливість надавати допомогу.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.09.2022 у справі № 751/9083/21. Виправлено описку у рішенні Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.09.2022 у справі № 751/9083/21 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вважати, що у другому абзаці резолютивної частини рішення вказано: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн щомісячно, починаючи з 03.12.2021 та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів, стягнувши на користь позивачки 50 % прожиткового мінімуму, призначеного для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.12.2021 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_5 23 років. Судові витрати просив покласти на позивачку. Скарга мотивована тим, що суд зобов`язаний був врахувати усі обставини, визначені статтею 182 Сімейного кодексу України та взяти до уваги, що відповідач має незадовільне матеріальне становище, незадовільний стан здоров`я, що має на утриманні неповнолітню дитину, яка також має проблеми зі здоров`ям, тому визначений судом розмір аліментів є для нього непосильною сумою витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм закону. Відзив мотивовано тим, що вказана відповідачем наявна у нього хвороба не потребує систематичного лікування і великих грошових витрат. Натомість, позивачка є інвалідом 3 групи. Вона є безробітною, а відповідач має кошти для сплати аліментів, про що свідчить одноразова сплата ним 155 000 грн, як боргу за аліментами на доньку ОСОБА_4 , як неповнолітню.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції частково не відповідає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.07.1999 по 19.07.2007, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 4, 5), від якого у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.01.2014 у справі № 751/11854/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Згідно договору від 09.08.2021 № 17.01.2021 ОСОБА_6 зарахована на перший курс бакалаврату Національного університету «Києво-Могилянська академія» за спеціальністю «Біологія» за рахунок державного замовлення (а. с. 10).

Із довідки Національного університету «Києво-Могилянська академія» від 23.12.2022 № 134/22 вбачається, що ОСОБА_6 є студенткою 2 курсу, денної форма навчання 4 рівеня акредитації, державне замовлення. Навчається на факультеті природничих наук, спеціальність біологія та біотехнологія. Термі навчання з 01.09.2021 по 01.07.2025.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення (ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_6 продовжує здобуття освіти і, крім навчання, потребує витрат на проживання, харчування та особисті потреби, їй не виповнилось 23 роки, вона позбавлена можливості працювати і самостійно заробляти собі на життя, у зв`язку з чим, додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків.

Домовленості щодо утримання доньки на період навчання, сторонами не досягнуто.

Колегія суддів, з огляду на встановлені вище обставини та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у зв`язку з продовженням нею навчання, проте, не погоджується з розміром та періодом стягнення, визначеним судом.

Враховуючи стан здоров`я відповідача, наявність на його утриманні неповнолітньої доньки, стан її здоров`я, відсутність даних про офіційні доходи ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4 підлягають стягненню з останнього у твердій грошовій формі в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання, тобто, до 01.07.2025, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років. Такий розмір аліментів, на думку колегії суддів, буде відповідати обставинам даної справи та вимогам ст. ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України.

Оскільки, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, скарга на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає частковому задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року та ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2022 року в частині виправлення описки в рішенні суду зміні шляхом викладення їх резолютивних частин в іншій редакції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка, яка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, просила стягнути на її користь з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. Суд першої інстанції задовольнив позов у повному обсязі та стягнув з ОСОБА_2 908 грн судового збору на користь держави.

Апеляційний суд, переглянувши справу, частково задовольнив позов, стягнувши на користь позивачки 2 000 грн, тобто, вимоги задовольнив на 50 %, у зв`язку з чим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 454 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив 1 362 грн і оскільки, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу на 26 %, відповідно, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає поверненню відповідачу в розмірі 354, 12 грн.

Отже, шляхом проведення взаємозаліку суми судового збору, який належить стягнути з ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що з останнього підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 99,80 (454 354,12) грн.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року та ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2022 року в частині виправлення у рішенні Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року описки змінити, виклавши їх резолютивні частини в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн щомісячно, починаючи з 03.12.2021 та до закінчення навчання, тобто, до 01.07.2025 включно, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави 99 (дев`яносто девять) грн 80 коп судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: