Провадження № 2/760/3946/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Усатової І.А.,

при секретарі: Омелько Г.Т.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірної та її спростування, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Новини 24 години», в якому просив:

- визнати недостовірною та такою, що завдає шкоду честі, гідності та ділової репутації позивача інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступного змісту:

(1). «Он (ОСОБА_1) непосредственно руководит его избирательным штабом»

(2) «В регионе ОСОБА_1 ещё помнят как рейдера»;

- зобов`язати відповідача протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену про позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », шляхом розміщення на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_2» (посилання ІНФОРМАЦІЯ_6) вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Увага! Спростування недостовірної та такої, що завдає шкоду честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_1 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 »!

- стягнути з відповідача 190000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.07.2019 на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_2», який належить відповідачу за адресою в мережі Інтернет, було розміщено публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 на 30% обрушил Рейтинг Партии «Слуга Народа», - ОСОБА_3 », в якій, на думку позивача, поширено недостовірну та негативну інформацію про нього, яка порушує його ділову репутацію, честь та гідність.

Як вважає позивач, у зазначеній публікації відповідачем наведено факти, які не відповідають дійсності, а саме: (1) « ОСОБА_4 ) непосредственно руководит его изберательным штабом»; (2) «Врегионе ОСОБА_1 еще помнят как рейдера».

На думку позивача, вказана інформація є такою, що порушує його особисті немайнові права: порушує честь та гідність, а також завдає шкоди діловій репутації, оскільки:

1) Інформація, яка була поширена відповідачем була доведена до відома невизначеної кількості осіб, а передрук з посиланням на відповідача здійснило ряд Інтернет видань, що вказує на значне поширення інформації;

2) поширена інформація стосувалася безпосередньо особи позивача, є недостовірною та не правдивою;

3) оспорювана інформаціі не належить до оціночних суджень, а є недостовірною та негативною;

4) оспорювана інформація становить предмет загального суспільного інтересу, є резонансною та такою, що впливає на громадську думку стосовно позивача.

У зв`язку із викладеним вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання поширеної інформації недостовірною та спростування її відповідачем. При цьому, шкоду, яка завдана йому внаслідок поширення недостовірної інформації, що є предметом даного позову позивач оцінює в 190000 грн.

03.09.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючій судді Усатовій І.А.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06.09.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

04.10.2019 на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Новини 24 години» на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи відзив, відповідач вказує про недоведеність позивачем факту, що ТОВ «Новини 24 години» є власником або особою, яка створила технологічні можливості та умови для поширення та вільного доступу до інформації на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_6, а також не наводить будь-яких доказів того, що відповідач, здійснив поширення такої інформації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та докази щодо її змісту.

При цьому, на думку відповідача «фото-копія опублікованого тексту» (визначення згідно тексту позовної заяви) невідомого походження та виробництва, не може вважатись допустимим доказом поширення недостовірної інформації.

Також, відповідач вважає, що в позовній заяві не доведено того факту, що в заявлених позивачем реченнях мова йде саме про ОСОБА_1 .

Крім того, посилаючись на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та судову практику ЄСПЛ, вважає, що оскільки позивач є публічним діячем, тому в даному випадку слід застосовувати розширену дозвільну норму щодо критики його діяльності у суспільних відносинах. При цьому вказує, що публічні діячі підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнавати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.

У зв`язку із викладеним відповідач просить відмовити в позові, оскільки позивачем не було доведено тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме, що: оспорювана інформація була розповсюджена у спосіб, який був зазначений у позовній заяві; оспорювана інформація порушує особисті немайнові права у позивача; поширена інформація є недостовірна. З огляду на це, позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

15.10.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що після подання до суду позовної заяви позивача, з веб сайту ІНФОРМАЦІЯ_6 було видалено матеріали (ІНФОРМАЦІЯ_7), у якому було поширено інформацію, що оскаржується. У позивача є підстави вважати, що матеріал було видалено навмисно, задля уникнення відповідальності.

Позивач також вважає, що саме відповідач є власником або особою, яка створила технологічні можливості та умови для поширення недостовірної інформації, оскільки на веб-сайті у розділі «СТРУКТУРА СОБСТВЕННОСТИ 2018», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано про приналежність веб-сайту саме відповідачу.

Спростовуючи заперечення відповідача у відзиві, що « Людей на планеті з іменем ОСОБА_6 багато», позивач зазначає, що у згаданій публікації мова йшла саме про ОСОБА_1 , та така заява відповідача є видом процесуального зловживання своїми правами.

Також зазначає, що від позивача будуть направлені відповідні запити щодо власника веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_6. При цьому, до відповіді на відзив представником позивача додано аркуші паперу з кольоровим відтворенням тексту оскаржуваної інформації за зовнішнім видом схожим на роздруківку з веб-сайту.

23.10.2019 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив від 15.10.2019, де зазначає, що позивачем не надано жодного на підтвердження факту умисного видалення відповідачем оскаржуваної публікації. Також, твердження позивача про зловживання відповідачем процесуальними правами не містить посилання на відповідні норми Закону та є припущенням. Крім того вважає, що чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, так як вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.05.2021 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У ч. 2 ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 302 ЦК України.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Нормами статей 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, посилається на те, що 10.07.2019 на веб-сайті «ІНФОРМАЦІЯ_2» (посилання ІНФОРМАЦІЯ_6), який належить відповідачу, за адресою мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_9 було розміщено публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8» наступного змісту:

«Одесский блогер ОСОБА_3 опубликовал данные, где ОСОБА_2 потерял 6% доверия всего за несколько недель.

Блогер утверждает, что видел, свежую социологию, в которой популярность президентской партии «Слуга народа» в Одесской области стремительно падает.

«Ямного и часто писал о том, что человек с говорящей фамилией - ОСОБА_2 - тянет Слугу Народа ко дну! Вот Вам и результат. Только что видел свежую социологию: ОСОБА_1 упал с 16 до 10,3%» - пишет ОСОБА_3.

Блогер также считает, что причиной такого политического пике есть ни кто другой, как выдвинутый по 142 мажоритарному округу от партии «Слуга Народа» кандидат в народные депутаты. А поэтому просит президента обратить внимание на него и сделать соответствующий вывод.

«Не хочется даже думать о том, что ОСОБА_7 предатель, но ОСОБА_8 просто обязан обратить внимание на то, что результат партии по ІНФОРМАЦІЯ_5 », подытожил ОСОБА_3 .

Предположительно, большую роль в низком рейтинге президентской партии сыграл также и одиозный отец кандидата. Он непосредственно руководит его избирательным штабом. Недоверие людей проявилось после проведенных нескольких неудачных встреч, кандидата Плохого со своими избирателями на которые они попросту не приходили, помня депутатство его отца ОСОБА_1.

Именно отец кандидата по 142 мажоритарному округу стал одним из подводных камней в его политической деятельности. В регионе ОСОБА_1 еще помнят как рейдера и человека с сомнительной репутацией и бизнесом»

Напомним, ранее был опубликован документ, подтверждающий, что ІНФОРМАЦІЯ_4 »

У зазначеній публікації на думку позивача наведено перелік фактів (не оціночних суджень), які не відповідають дійсності, а саме: « Он (ОСОБА_1) непосредственно руководит его избирательным штабом», «В регионе ОСОБА_1 ещё помнят как рейдера».

Саме цю інформацію позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь і гідність, та порушує його право на недоторканність ділової репутації.

У статті 1 Закону України «Про телекомунікації» зазначено: домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; доменне ім`я - позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою.

Поняття «веб-сайт» міститься у наказі Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25.11.2002 № 327/225 «Про затвердження Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади та Порядку функціонування веб-сайтів органів виконавчої влади», згідно з яким веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб`єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет.

Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім`я. Доменне ім`я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того щоб сайт був позначений конкретним доменним ім`ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім`я у відповідному домені.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 658/1795/17-ц.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК ( 1618-15 ) в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Позивачем не надано жодних доказів того, що ТОВ «Новини 24 години» є реєстрантом (власником) доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 та/або власником домену, де на його думку була розміщена недостовірна інформація.

При цьому позивачем, так і його представником не обґрунтувалось неможливість подання таких доказів у передбачений строк з причин, що не залежали від них, також не заявлялось клопотань про витребування даних про реєстранта (власника) доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 та/або власником домену в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет на підставі ст. 84 ЦПК України або заяв про забезпечення доказів в порядку § 8 ЦПК України.

Крім того, позивач вважає, що доказом поширення спірної недостовірної на його думку інформації про нього, є наведені ним посилання у позові на інтернет-адресу: ІНФОРМАЦІЯ_9, а також долучені представником позивача до позову аркуші паперу з кольоровим відтворенням тексту оскаржуваної інформації за зовнішнім видом схожим на роздруківку з веб-сайту за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9.

Суд звертає увагу, що представником позивача не заперечується, що оскаржувана публікація за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 відсутня.

Щодо визнання як доказу факту поширення недостовірної інформації аркушів паперу, які приєднані до матеріалів справи з кольоровим відтворенням тексту, оскаржуваної на думку позивача інформації, за зовнішнім видом схожим на роздруківку з веб-сайту за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 суд виходить з наступного.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦПК України, учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч. 1, 2 ст. 100 ЦПК України).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 3, 5 ст. 100 ЦПК України).

Надані представником позивачем у матеріали справи аркуші паперу з кольоровим відтворенням тексту оскаржуваної інформації за зовнішнім видом схожим на роздруківку з веб-сайту за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 (скріншоти), така само і посилання у позові на інтернет-адресу: ІНФОРМАЦІЯ_9 у відповідності до ст. 95, 100 ЦПК України не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази факту поширення недостовірної інформації, оскільки вони не відповідають приписам зазначених статей.

При цьому, відповідачем у відзиві на позовну заяву ставиться під сумнів відповідність поданої паперової копії (роздруківку з веб-сайту) оригіналу, що є також підставою для суду відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України не брати такий доказ до уваги.

Крім того, судова практика виходить з того (п. 46 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності»), що роздруківки Інтернет-сторінок (web-сторінок) самі по собі не можуть бути доказом у справі.

Отже, позивачем не було доведено факту поширення 10.07.2019 відповідачем недостовірної та такої, що завдає шкоду честі, гідності та ділової репутації позивача інформації за адресою мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_9 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8».

Судом також зазначається, що оскільки в судовому засіданні не було доведено факту поширення відповідачем недостовірної інформаціі про позивача, тому суд не здійснює її оцінку на предмет достовірності, відношення до позивача, а також такої, що порушує його особисті немайнові права.

При цьому, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з огляду на наступне.

Стаття 23 ЦК України гарантує право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні даного спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України шкода честі, гідності та ділової репутації є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Оскільки, судом не встановлено факту поширення відповідачем недостовірної інформаціі про позивача, тому підстави для задоволення позову в частині матеріальної шкоди також відсутні.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходь до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 32, 34, 68 Конституції України; ст. 277, 297 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 83, 95, 100, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірної та її спростування, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А. Усатова