ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м.Суми

Справа №583/3830/21

Номер провадження 22-ц/816/335/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Охтирська міська рада Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Котляревського Сергія Олександровича
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Соколової Н.О. в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області, -

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Котляревський Сергій Олександрович звернувся до суду з позовом до Охтирської міської ради Сумської області (далі Охтирська міська рада) про визнання права власності за набувальною давністю.

Свої вимоги мотивує тим, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31 липня 1976 року ОСОБА_3 та мати позивача - ОСОБА_1 уклали шлюб, від якого мають сина ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , а 04 травня 2014 року ОСОБА_3 .
З 1986 року позивач проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Мати позивача ОСОБА_4 з 27 липня 1979 року по 18 листопада 1987 року працювала в Домоуправлінні Охтирського гарнізону. ПП «СІБ» фактично є правонаступником Домоуправління Охтирського гарнізону.
За період роботи в Домоуправлінні Охтирського гарнізону 29 грудня 1986 року начальником Роменської КЕЧ району (військова частина НОМЕР_1 ) Левадній В.І. видано ордер № 589 на квартиру в АДРЕСА_1 , житловою площею 29 кв. м. Згідно ордеру право на зайняття квартири мали: наймач ОСОБА_4 , чоловік ОСОБА_3 , сини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
У поквартальній картці стоїть відмітка про те, що квартира службова, проте у жодних установах вона як службова не обліковується. Квартира не приватизована, право власності на квартиру не зареєстровано.
Позивач намагався з`ясувати законного власника майна, але квартира ніде не перебуває на балансі та не обліковується, а тому власник майна йому невідомий.
Зазначає, що він проживає у квартирі понад 35 років, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується нею. Після смерті ОСОБА_4 позивач продовжує проживати за вказаною адресою, весь цей час здійснював користування квартирою, здійснював належне управління та робив ремонт в приміщенні.
Посилаючись на вказані обставини, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 07 грудня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Котляревський С.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач намагався з`ясувати законного власника майна, але квартира ніде не перебуває на балансі та не стоїть на обліку, а тому можна вважати, що власник майна невідомий та позивач не знає хто є власником, або власник даного майна взагалі відсутній. Суд не взяв до уваги вказані обставини.

Суд фактично встановив відкритість та безперервність користування спірним майном ОСОБА_1 , однак вказав про підставне заволодіння майном, що на думку скаржника, не відповідає дійсності.

Не погоджується із застосуванням судом правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 25 березня 2021 року у справі № 357/8020/19 (провадження № 61-3945св20).

Вважає, що в даному випадку титульного володіння не було, оскільки ордер на квартиру не є документом, що підтверджує право власності на житлове приміщення.

На його думку, набуття права власності за набувальною давністю можливе, оскільки всі умови для його набуття дотримані.

Крім того, наголошує, що оскаржуване судове рішення в даній справі порушує право позивача на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом (ст. 55 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод) та позивач позбавлений іншим способом захистити свої права та інтереси.

Від Охтирської міської ради надійшла заява, в якій просить суд справу слухати без участі їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Котляревського С.О., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову представника ОСОБА_1 адвоката Котляревського С.О., суд першої інстанції виходив з того, що отримання матір`ю позивача ОСОБА_1 у користування спірної квартири на підставі рішення міської ради та відповідного ордеру, тобто підставне (титульне) заволодіння майном, виключає можливість застосування до спірних правовідносин норми права, яка регулює набуття права власності за набувальною давністю. А оскільки відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності за правилами ст. 344 ЦК України, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 6).
31 липня 1976 року мати позивача ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а. с. 7).
Відповідно до довідки ПП «СІБ» від 30 липня 2015 року № 413 зазначено, що ОСОБА_4 працювала в Домоуправлінні Охтирського гарнізону з 27 липня 1979 року по 18 листопада 1987 року. Домоуправління Охтирського гарнізону перейменоване в ЖЕК № 3 на підставі рішення Охтирського міськвиконкому № 315 від 30 вересня 1987 року. ЖЕК № 3 перейменовано в ВРЕУЖГ Охтирського міськвиконкому. ВРЕУЖГ перейменовано в ВОЖКГ Охтирського міськвиконкому на підставі рішення 7 сесії Охтирського міськвиконкому від 14 грудня 1988, наказ № 5 від 03 січня 1989 року УЖКГ Сумської області. ВОЖКГ реорганізовано в ВЖРЕП № 3, яке ліквідовано 01 квітня 2002 року. На базі ліквідованого ВЖРЕП № 3 створено ПП «СІБ», яке є правонаступником ліквідованого ВЖРЕП № 3 (а. с. 11).
29 грудня 1986 року начальником КЕЧ району в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 видано ордер № 589 на вселення до службової квартири загальною площею 40,20 кв. м, житловою площею 29 кв .м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20) .
Згідно з талоном до ордеру № 589 від 29 грудня 1986 року року до складу сім`ї наймачки ОСОБА_4 входять: чоловік ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 , син ОСОБА_6 (а. с. 19).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а. с. 9), ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а. с. 8-10).
Відповідно до листа Державного архіву Сумської області від 06 липня 2015 року у документах архівного фонду виконавчого комітету Охтирської міської ради народних депутатів у протоколах засідання виконкому за період з 1969 по 1986 роки відомості про включення квартири АДРЕСА_2 до числа службових немає (а. с. 15).
Крім того, з відповіді КЕВ м. Полтава від 17 лютого 2016 року також вбачається, що зазначена квартира як службова обліковується лише експлуатаційними установами м. Охтирка згідно позначки в ордері № 589 від 29 грудня 1986 року. У квартирно-експлуатаційних органах Збройних Сил України як службова вона не обліковується і відповідних документів щодо цього також немає. Відсутні підстави для обліку цієї квартири як службової (а. с. 12).
В листі КЕВ м. Полтава від 07 жовтня 2015 року № 3246, адресованому на ім`я міського голови м. Охтирка Сумської області зазначено, що у квартирно-експлуатаційних органах Збройних Сил України вищевказана квартира як службова не обліковується, відповідних документів щодо цього немає. З метою недопущення порушення житлових прав ОСОБА_1 КЕВ м. Полтава порушує питання стосовно оформлення статусу вказаної квартири відповідно до її фактичного стану (не службовий) та не заперечує щодо її приватизації (а. с. 13)
Відповідно до листа Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Охтирської міської ради від 08 вересня 2021 року спірна квартира обліковується в управлінні, як службова за Охтирським гарнізоном (в/ч НОМЕР_1 ). Будинок за вищевказаною адресою перебуває на балансі управління (а. с. 17).
Згідно з довідкою ПП «СІБ» від 09 вересня 2021 року вказана квартира не приватизована та не має статусу службової, на балансі ПП «СІБ» та до 2001 року ВЖРЕП № 3 не перебувала. Станом на 09 вересня 2021 року в квартирі зареєстрований та проживає ОСОБА_1 (а. с. 18).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, позивач зареєстрований у спірній квартирі з 17 липня 1990 року (а. с. 5, на звороті).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред`являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника, крім випадків, визначених частиною 3 статті 344 ЦК.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 , всупереч зазначеним вимогам закону, не було доведено сукупності вище вказаних обставин, які є підставою для визнання права власності за набувальною давністю.

Як убачається з матеріалів справи, мати позивача отримала спірну квартиру у користування на підставі ордеру № 589 від 29 грудня 1986 року, згідно якого право на користування квартирою мав також і позивач, тому не можна стверджувати про безтитульне володіння вказаним нерухомим майном, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин норму матеріального права, яка регулює набуття права власності за набувальної давності.

Факт користування ОСОБА_1 спірною квартирою, проведення в ній ремонту та утримання, сплата комунальних послуг не є підставою виникнення права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

Посилання скаржника на добросовісність, відкритість та безперервність володіння спірною квартирою за умови титульного володіння майном, виключає застосування до спірних правовідносин ст. 344 ЦК України.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . В даному випадку позивач має право набути право власності на спірну квартиру в порядку приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності у встановленому законом порядку, що передбачено ст. 345 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Котляревського Сергія Олександровичазалишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 рокув даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27 травня 2022 року.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина