справа № 208/9966/21
№ провадження 4-с/208/8/22
УХВАЛА

Іменем України

06 вересня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. та скасування постанов, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. та скасування постанов.

З урахування уточненої скарги, заявник просить суд визнати протиправними постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. у виконавчому провадженні № 67068242:

- про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2021року;

- про арешт коштів боржника від 07.10.2021р.;

- про арешт майна боржника від 07.10.2021р.;

- про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2021р.;

- про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 22.10.2021р.;

Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. у виконавчому провадженні № 67068242 щодо:

- проведення опису майна боржника без фактичного входження приватного виконавця до квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- складання «Звіту про оцінку майна» без фактичного входження до квартири за адресою: АДРЕСА_1 фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 ;

- складання «Звіту про оцінку майна» на підставі порівняльного методичного підходу, замість дохідного підходу;

- не перевірки повноважень директора з питань реструктуризації та стягнення боргів щодо можливості видачі довіреності від імені АТ «Альфа-Банк» для подання заяв та пред`явлення до виконання виконавчих документів в інтересах АТ «Альфа-Банк»;

- не перевірки повноважень представника АТ «Альфа-Банк» за довіреністю Ромашов Ю.В.

Визнати протиправним звіт про оцінку майна відповідно до висновків про вартість майна від 02 листопада 2021 року, складений фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 615/21 від 10.08.2021року, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. у виконавчому провадженні № 67068242 щодо передання арештованого майна на реалізацію на підставі звіту про оцінку майна від 02 листопада 2021 року, що складений фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 - неправомірними.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 13 жовтня 2021 року ним отримано постанову про відкриття виконавчого провадження винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвою Євгенією Олександрівною від 07 жовтня 2021 у виконавчому провадженні № 67068242.

Підставою відкриття виконавчого провадження стало подання акціонерним товариством «Альфа-Банк» заяви про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 серпня 2015 року, справа № 208/7683/14.

Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвою Є.О. від 07 жовтня 2021 у виконавчому проваджені № 67068242 з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», а тому вона є протиправною.

В судове засідання представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 не з`явився надав заяву про розгляд скарги без його участі, заяву про зменшення вимог за скаргою підтримує в повному обсязі.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєва Є.О. в судове засідання не з`явилась, надала відзив в якому просить відмовити в задоволенні скарги вважає її безпідставною.

Представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні скарги. Відзив обґрунтовує тим, що виконавчий лист перебував на виконанні у Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, та 25.03.2019 р. був повернутий на підставі п. 4 ст. 37 ЗУ «По виконавче провадження», а отже строк пред`явлення до виконання переривався. Щодо стверджень скаржника про те, що стягувачем за виконавчим листом є Публічне Акціонерне товариство» Альфа Банк», а заяву про відкриття виконавчого провадження подано представником АТ «Альфа Банк», то відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осію підприємців та громадських формувань на день пред`явлення виконавчого документу найменування стягувача Акціонерне Товариство «Альфа Банк». Крім того порушено правило підсудності, представник вважає, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належать розглядати в порядку різного судочинства. Щодо пропуску строків звернення до суду зазначає, що строк рахується коли саме дізнався боржник про постанову, а не його представник. Доводи скаржника щодо неправомірної постанови про опис та арешт майна є необґрунтованою, так як складена відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того нормами закону не передбачено повідомляти боржника про здійснення виконавчих дій щодо проведення опису та арешту майна боржника відповідно до виконавчого документу. Також, враховуючи, що постанова про арешт спірного нерухомого майна була прийнята виконавцем 11.10.2021 р. і сторони в 10-денний строк з дня її винесення не повідомили виконавця про прийняття постанови від 22.10.2021 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні. Звід про оцінку майна відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, та може використовуватись за призначенням у виконавчому провадженні, що відповідає п. 67 «Національного Стандарту №1», а саме за першою ознакою: «звіт повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів оцінки майна».

Суд вивчивши матеріали цивільної справи та прийшов до наступного.

У приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. перебуває виконавче провадження № 67068242 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», відповідно до постанови від 07.10.2021 р. відкрито виконавче провадження.

Постановою приватного виконавця від 07.10.2021 р. накладено арешт на кошти та на майно боржника (а.с.29-30).

Згідно постанови приватного виконавця від 11.10.2021 р. було проведено опис та арешт майна та 22.10.2021 р. постановою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а.с.31-33).

13.10.2022 р. скаржником отримано постанову про відкриття виконавчого провадження винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвою Є.О.

15 жовтня 2021 року скаржником укладено договір про надання правової допомоги з Адвокатським Бюро «Порядков і Партнери» та передано отримані оригінали постанов приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни від 07 жовтня 2021 № 67068242 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження адвокату Порядкову Віталію Борисовичу та інші оригінали та копії документів для підготовки та подання до суду скарги про оскарження постанов приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О.(а.с.16-19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер адвокат Порядков В.Б. (а.с.20) про, що скаржник дізнався 18 листопада 2021 року та документи йому були повернуті, в зв`язку з тим що адвокат не встиг їх підготувати та звернутись до суду за захистом його прав.

18.11.2021 року скаржником отримано лист від 03 листопада 2021 року № 1588, що надійшов за його адресою мешкання та до якого долучено звіт про оцінку майна від 02 листопада 2021 року з яким він категорично не згоден.

Враховуючи, що скаржник отримав звіт про оцінку майна від 02.11.2021 року лише 18.11.2021 року, то вважає, що строк оскарження звіту ним не пропущено.

Скаржник зазначає, що заяву про відкриття виконавчого провадження підписано представником акціонерного товариства «Альфа-Банк» Ромашов Юлією Василівною без номера і дати її складання та подано приватному виконавцю 06 жовтня 2021 року з додатками, а саме:

- виконавчий лист Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року у справі № 208/7883/14;

- копія довіреності № 014159/20 від 25 листопада 2019 за підписом голови правління АТ «Альфа-Банк» Михайльо В.В..

При цьому, повноваження голови правління АТ «Альфа-Банк» Михайльо В.В. ніякими доказами (наприклад випискою або витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, змістом статуту АТ «Альфа-Банк»,) не підтверджено та приватним виконавцем не перевірено.

Крім того, стягувачем за виконавчим листом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року у справі № 208/7883/14 є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», а заяву про відкриття виконавчого провадження подано представником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» вважає, що при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець Афанасьєва Є.О. не з`ясувала хто є належним стягувачем та відкрила виконавче провадження на вимогу представника, яка не є належним стягувачем за виконавчим листом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року у справі № 208/7883/14.

Отже, на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження залишилися не доведеним право Акціонерного товариства «Альфа-Банк» звертатись з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року у справі № 208/7883/14, а також, повноваження голови правління Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Михайльо В.В. та представника за довіреністю Ромашової Ю.В.

Крім того вважає, що виконавчий лист Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 серпня 2015 року був пред`явлений до виконання з заявою про відкриття виконавчого провадження 06 жовтня 2021 року з пропуском встановленого законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2021 року у виконавчому провадженні № 67068242 не відповідає вимогам ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Із змісту постанови вбачається, що опис проводився у відсутності боржника, відомості про те, що останні відмовилися від підпису у постанові не вказані. При цьому в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які дані про те, що боржник був належним чином повідомлений про здійснення опису майна та не допустив державного виконавця в квартиру або іншим чином перешкоджав йому.

ОСОБА_1 зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження міститься «Звіт про оцінку майна» від 02 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . Звіт склав фізична особа підприємець ОСОБА_2 , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 615/21 від 10.08.2021року.

Враховуючи, що суб`єкт оціночної діяльності не проводив всередині огляд (обстеження) об`єкту оцінки, що є не припустимим для оцінки нерухомого майна, оскільки внутрішній стан приміщення прямо впливає на ринкову вартість об`єкту. У матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що оцінювач виконав виїзд на місце розташування об`єкту оцінки. У постанові про опис та арешт майна (кошти) боржника серед осіб, які були залучені до проведення виконавчих дій, оцінювач не зазначений.

Тому не може розцінюватись як здійснення ознайомлення оцінювачем з об`єктом оцінки.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що вимоги скаржника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пунктів 1, 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; виконавчих написів нотаріусів.

За положеннями статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (частина перша статті третьої ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

За змістом статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Аналогічні положення закріплені в частині першій статті 4 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Враховуючи, що скаржник отримав звіт про оцінку майна від 02.11.2021 року лише 18.11.2021 року тому строк оскарження звіту ним не пропущено.

Щодо повернення стягувачу виконавчого листа Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року у справі № 208/7883/14, оскільки пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року, справа № 208/7688/14-ц) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року, справа № 208/7688/14-ц) передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

В ч. 1 ст. 58 Конституції України закріплено принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів. Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Таким чином, виконавчий лист Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 серпня 2015 року був пред`явлений до виконання з заявою про відкриття виконавчого провадження 06 жовтня 2021 року з пропуском встановленого законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Таким чином, постанова винесена у рамках виконавчого провадження № 67068242 підлягає скасуванню, а саме: про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2021р.;

Щодо порушень при складанні постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2021 року у виконавчому провадженні № 67068242, вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на наступне.

Згідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Згідно п. 10 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012№ 512/5 визначено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11 жовтня 2021р. не вказано кількості кімнат (приміщень), їх площі та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, тобто вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Із змісту постанови вбачається, що опис проводився у відсутності боржника, відомості про те, що останні відмовилися від підпису у постанові не вказані. При цьому в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які дані про те, що боржник був належним чином повідомлений про здійснення опису майна та не допустив державного виконавця в квартиру або іншим чином перешкоджав йому.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Таким чином законодавець передбачає можливість сторін виконавчого провадження узгодити вартість майна боржника у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Відповідно до п. 17, 18 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012№ 512/5 визначення вартості, оцінка майна боржника здійснюються в порядку, встановленому статтею 57 Закону.

У разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт.

У випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Судом встановлено, що з постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2021 року ознайомився на сайті автоматизована система виконавчого провадження за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors лише 22 листопада 2021 року.

Щодо порушень при складанні звіту про оцінку майна.

У матеріалах виконавчого провадження міститься «Звіт про оцінку майна» від 02 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . Звіт склав фізична особа підприємець ОСОБА_2 , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 615/21 від 10.08.2021року.

Враховуючи, що суб`єкт оціночної діяльності не проводив всередині огляд (обстеження) об`єкту оцінки, що є не припустимим для оцінки нерухомого майна, оскільки внутрішній стан приміщення прямо впливає на ринкову вартість об`єкту. У матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що оцінювач виконав виїзд на місце розташування об`єкту оцінки. У постанові про опис та арешт майна (кошти) боржника серед осіб, які були залучені до проведення виконавчих дій, оцінювач не зазначений.

Тому не може розцінюватись як здійснення ознайомлення оцінювачем з об`єктом оцінки.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 6, 15, 22 ч. 3ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі N 914/881/17 викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України".

Таким чином, аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі N 308/12150/16-ц викладено висновок про те, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині п`ятій статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Таким чином, суб`єкт оціночної діяльності здійснив оцінку майна, а саме квартири, загальною площею 41,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого склав звіт, яким визначено ринкову вартість вказаних об`єктів нерухомого майна.

Аналіз звіту про вартість майна свідчить про те, що суб`єкт оціночної діяльності обрав порівняльний метод оцінки квартири АДРЕСА_2 , та використав методичний підхід зіставлення цін продажу подібних квартир при оцінці цієї квартири.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 3 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом № 1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з п. 50 Національного стандарту № 1 проведенню оцінкою майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір суб`єктом оціночної діяльності методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.

У свою чергу, у висновках про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням п. 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 ст.447 та ч.1 ст.448 ЦПК передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Щодо вимог скаржника щодо визнання протиправним постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. у виконавчому провадженні № 67068242; про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2021року; про арешт коштів

боржника від 07.10.2021р.; про арешт майна боржника від 07.10.2021р.; - про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 22.10.2021р. необхідно відмовити у зв`язку з тим, що постанови винесені відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», то суд не вбачає підстав для їх скасування.

За змістом наведених положень закону метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувача шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Скаржником не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували протиправність дій державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду та незаконність в частині скасування постанов: про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2021року; про арешт коштів боржника від 07.10.2021р.; про арешт майна боржника від 07.10.2021р.; - про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 22.10.2021р.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 447, 448 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. та скасування постанов, задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги.

Визнати протиправним постановy приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. у виконавчому провадженні № 67068242 про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2021р.;

Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. у виконавчому провадженні № 67068242 щодо:

- проведення опису майна боржника без фактичного входження приватного виконавця до квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- складання «Звіту про оцінку майна» без фактичного входження до квартири за адресою: АДРЕСА_1 фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 ;

- складання «Звіту про оцінку майна» на підставі порівняльного методичного підходу, замість дохідного підходу;

- не перевірки повноважень директора з питань реструктуризації та стягнення боргів щодо можливості видачі довіреності від імені АТ «Альфа-Банк» для подання заяв та пред`явлення до виконання виконавчих документів в інтересах АТ «Альфа-Банк»;

- не перевірки повноважень представника АТ «Альфа-Банк» за довіреністю Ромашов Ю.В.

Визнати протиправним звіт про оцінку майна відповідно до висновків про вартість майна від 02 листопада 2021 року, складений фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 615/21 від 10.08.2021року, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Є.О. у виконавчому провадженні № 67068242 щодо передання арештованого майна на реалізацію на підставі звіту про оцінку майна від 02 листопада 2021 року, що складений фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 - неправомірними.

В іншій частині скарги, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя Похваліта С. М.