ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3166/22
Провадження № 2/210/1548/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 грудня 2022 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він протягом 17 років працював на підприємстві відповідача, з них: з 30.08.2005 року по 23.03.2022 року прохідник (підземний), дільниця № 6 ш. ім. Артема ШУ з підземного видобутку руди ПАТ «АрселорМітгал Кривий Ріг».

Згідно даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №470/4.6-9 від 10.06.2021 року, затвердженої Начальником управління Держпраці у Дніпропетровській області О.В. Бондаренко на робочому місці позивача - прохідника мали місце шкідливі фактори праці: вібрація, важкість праці, шум, а також фактором є мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість руху повітря). Остання атестація робочого місця проводилася в 2019 році.

За даними протоколів лабораторно-інструментальних досліджень Департаменту охорони навколишнього середовища умови праці відноситься до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі), по показникам мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по напруженості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі).

10.02.2022 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було встановлено такі професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з вегетивно-сенсорною полінейропатією верхніх кінцівок помірного ступеня, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня, деформуючим остеоартрозом з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Радикулопатія попереково-крижова L4, L5 S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, легким парезом правої стопи, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу з періартрозом колліних суглобів (ПФ другого ступеня), гіпотрофією м`язів правої гомілки. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого другого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня з легким зниженням слуху.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 20.05.2022 року підставою виникнення у позивача професійного захворювання постало те, що він працюючи прохідником (підземним) виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних та вертикальних виробок, буріння шпурів та свердловин, завантаження гірничої маси, скреперування гірничої маси у рудозвалочні підняттєві, управління скреперними лебідками, возведення усіх видів кріплення, устрій ходового обладнання відділення та полків, ремонту кріплення, зачистки вручну виробок від гірничої маси.

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, які характеризувалися наявністю шкідливих виробничих факторів, що перевищували гранично-допустимі норми, через недосконалість робочого місця, з вини відповідача, позивач отримав хронічні професійні

захворювання.

28.07.2022 року, позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (МСЕК), де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65% (30% - радикулопатія, 15% - вібраційна хвороба, 15% -ХОЗЛ. 5% - туговухість) безстроково та встановлена 3 група інвалідності - безстроково.

Наслідком отриманих професійних захворювань є постійний нагляд у лікарів, тривалі відновлювальні процедури та обстеження, лікування амбулаторно та стаціонарно. Також порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою та постійними болями. Позивач не можу тривалий час виконувати фізичну роботу, довго сидіти в одному положенні, погано переносить спеку та холод, адже суглоби швидко реагують на зміну температури і починається біль. Ночами він довгий час не можу заснути, адже приступи болю в хребті та шиї, кашель йому заважають, доводиться часто користуватися медикаментами полегшуючими його страждання. Пропри вік позивача 48 років та стан здоров`я, він не можу влаштуватися на роботу, щоб матеріально допомагати сім`ї. На даний час самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань з вини відповідача.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями з ПАТ "АрселелорМіттал Кривий Ріг" - 325 000,00 грн.

Сторони в судове засідання не викликались.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Так, у відзиві, поданому представником відповідача ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», зазначено, що останній не погоджується з доводами та вимогами позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню. При укладенні трудового договору між сторонами, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачу було роз`яснено під розпис його обов`язки, повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно законодавства і колективного договору. Тож позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Тобто, в свою чергу, відповідач не приховував, важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Більше того, на ПАТ «АМКР» відповідно до вимог законодавства повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду з охорони праці.Крім того, позивачем не надано до суду жодних допустимих та належних доказів, які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем, доказів, що підтверджують протиправність дій відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками з приводу завдання шкоди його здоров`ю, а заявлена сума завищена, яка не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача протягом 17 років, з них: з 30.08.2005 року по 23.03.2022 року прохідник (підземний), дільниця № 6 ш. ім. Артема ШУ з підземного видобутку руди ПАТ «АрселорМітгал Кривий Ріг»(а.с. 7-9).

З Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 20.05.2022 року вбачається, що позивачу були встановлені професійні такі захворювання як:

1) вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з вегетивно-сенсорною полінейропатією верхніх кінцівок помірного ступеня, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня, деформуючим остеоартрозом з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня);

2) радикулопатія попереково-крижова L4, L5 S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, легким парезом правої стопи, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу з періартрозом колліних суглобів (ПФ другого ступеня), гіпотрофією м`язів правої гомілки;

3) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня;

4) хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с. 15-20).

Відповідно до п.17 Акту розслідування, професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин, зокрема: працюючи прохідником (підземним) шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту, дільниця (очиста виїмка) «Гірничі роботи» дільниця «Служба головного інженера» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 30.08.2005 року по 23.03.2022 рік ОСОБА_1 виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних та вертикальних виробок, буріння шпурів та свердловин, завантаження гірничої маси, скреперування гірничої маси у рудозвалочні підняттєві, управління скреперними лебідками, возведення усіх видів кріплення, устрій ходового обладнання відділення та полків, ремонту кріплення, зачистки вручну виробок від гірничої маси. Через недосконалість технологічного устаткування, технології підземного видобутку руд, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої локальної вібрації, шуму та пилу фібро генної дії у повітрі робочої зони. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення бурового інструменту внаслідок обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, через що виконувані роботи характеризувалися фізичним перевантаженням (а.с. 17-18).

Згідно з п. 18 Акту, причинами виникнення професійного захворювання є: 1) Вібрація - фактичне значення рівня якої становило 81 дБ при нормальному значенні 76 дБ, що перевищує допустимий рівень вібрації на 5 дБ, згідно з ДСН.3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації»; 2) Важкість праці - показники якої перевищували нормативні: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну складала до 38 кг, при нормативному значенні до 30 кг,; статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль за участю м`язів тулуба та ніг 125 400 кг/с при нормативному значенні 100 000 кг/с; робоча поза: незручна 38% робочої зміни при нормативному значенні 25%; нахили тулуба (вимушені більше 30 0) кількість за зміну 140 разів при нормативному 51-100 разів за зміну;3) Пил переважно фібро генної дії - концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію діоксиду (SiО2) від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала нормативне значення в 4 рази (8,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) згідно до «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року № 1596;4) Шум еквівалентний рівень шуму на 17 дБА перевищував гранично-допустимий рівень (97 дБА при ГДР 80 дБА, згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку») (а.с. 18)

Обставини, визначені в Акті, повністю підтверджують наявність вини підприємства відповідача щодо виникненні хронічного професійного захворювання через тривале перебування в шкідливих умовах праці та спростовують пояснення сторони відповідача щодо доведеності вини.

За результатами первинного огляду МСЕК від 28.07.2022 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65%, з яких 30% - радикулопатія, 15% - вібраційна хвороба, 15% -ХОЗЛ., 5% - туговухість та встановлена 3 група інвалідності безстроково(а.с. 21-22).

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Так, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 20.05.2022 року підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с. 23-39).

Виходячи з норм ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою та постійними болями. Тривалий процес лікування захворювання, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Все це постійно і негативно позначається на його душевному та фізичному станах, що позбавляє його можливості жити нормальним життям.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм.

Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 200 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За вказаних обставин суд доходить до висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» (, місцезнаходження: 50095, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» () на користь держави судові витрати в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко