РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа №569/3185/22

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя

,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , із урахуванням збільшення позовних вимог, просить визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти, які знаходились на депозитних рахунках ОСОБА_2 в АТ КБ «Приватбанк» у сумі 100000,00 гривень, в РОУ АТ «Ощадбанк» у сумі 7332,51 доларів США та в АТ «Укргазбанк» у сумі 6145,69 доларів США, що набуті подружжям за час шлюбу, стягнути з ОСОБА_2 на його користь в порядку поділу спільного майна подружжя 1/2 частину грошових коштів, набутих за час шлюбу, у розмірі 50000,00 гривень та 6738,84 доларів США, судові витрати з оплати судового збору та витрати на правову допомогу, покласти на відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебував з відповідачкою у шлюбі з 27.10.2018р., шлюб розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 05 квітня 2022 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одруження з Відповідачкою виявилось невдалим. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. За період спільного проживання в шлюбі з відповідачкою ними було набуто грошові кошти, які вони за час шлюбу розміщували на депозитних рахунках в банку КБ АТ «Приватбанк», АТ «Ощадний банк» та АТ «Укргазбанк» на ім`я ОСОБА_2 .. Такі кошти є спільною власністю подружжя.

Уточнивши позовні вимоги, позивач покликається на те, що з банківських виписок, наданих АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що на ім`я відповідачки був відкритий депозитний рахунок НОМЕР_1 в гривнях. 28 липня 2021 року з вказаного рахунку повернуто кошти в розмірі 100000,00 гривень. З банківських виписок, наданих АТ «Укргазбанк», встановлено, що на ім`я Відповідачки був відкритий депозитний рахунок НОМЕР_2 в доларах США. 23 липня 2021 року з вказаного рахунку повернуто кошти в розмірі 6145,69 доларів США. 21.09.2022р. в судовому засіданні було отримано інформацію від банку АТ «Ощадбанк». На підставі отриманої інформації було додатково виявлено, що на ім`я Відповідачки був відкритий депозитний рахунок НОМЕР_3 в доларах США. 01 грудня 2021 року з вказаного рахунку повернуто кошти в розмірі 7332,51 доларів США.

Так, як вказані кошти 13478,20 доларів США та 100000,00 гривень накопичені спільними зусиллями подружжя, вважає, що вони є спільною власністю подружжя і тому підлягають розподілу між подружжям в рівних частинах. А враховуючи, що дані кошти знаходяться у Відповідачки, вони були використані нею на власні потреби, без врахування інтересів сім`ї та без повідомлення іншого з подружжя, тому позивач просить стягнути 1/2частини таких коштів, що набуті за час шлюбу.

Звернув увагу суду, що відповідач 04 липня 2021 року разом з сином переїхала до своїх батьків проживати окремо (вказані обставини зазначені в рішенні Рівненського міського суду від 05.04.2022р. про розірвання шлюбу), а всі спільні гроші подружжя, що знаходились на депозитних рахунках в банках отримала 23, 28 липня та 01 грудня 2021 року, забрала собі і витратила на власні потреби, на свій розсуд, без згоди позивача. При цьому просив врахувати і те, що використати грошові кошти позивач не міг, оскільки рахунок був відкритий на ім`я відповідачки і тільки вона могла зняти кошти із рахунку і розпорядитися ними на свій розсуд без згоди подружжя, чого вона сама не спростовує. Факт спільного використання коштів на користь та в інтересах сім`ї також спростовується тим, що спільного використання коштів в інтересах сім`ї не було, оскільки сім`ї фактично не було, вона припинила своє існування в кінці червня 2021 року.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просила в задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначає, що на день подання позову про розірвання шлюбу на депозитних рахунках грошові кошти відсутні, про що позивачу достеменно відомо, таких рахунків немає і наразі, через що спір між ними про поділ спільного майна є відсутнім через відсутність такого майна. Більш того, 27.12.2021 р. ОСОБА_2 було подано до позивача два позови про стягнення аліментів: на ОСОБА_2 до досягнення дитиною трирічного віку (справа № 569/165/22) та на дитину до досягнення нею повноліття (справа № 569/169/22). В зазначених судових справах позивач відмовляється сплачувати аліменти у тому розмірі, що ОСОБА_2 просить, посилаючись на те, що його доходи не дозволяють сплати аліменти в таких розмірах. На підтвердження своєї позиції позивач надав довідку про доходи від 10.02.2022 р., згідно якої він працює в ТОВ «РІ-ГРУП» та отримує мінімальну заробітну плату і його дохід за період з 01.08.2021 р. по 31.01.2021 р. склад 40200 грн., що після сплати податків складає 32361 грн. Також у своїх відзивах на позовні заяви позивач посилається на те, що на його утриманні знаходяться його батьки. У зв`язку з наведеним у позивача відсутні можливості зробити такі відкладення, про які він зазначає у позовній заяві.

Додатково повідомляє, що вона заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті, оскільки згідно позовної заяви позивач зазначає, що матеріалами справи документально підтверджено сплату позивачем витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн., однак в додатках до позовної заяви відсутній будь-який платіжний документ, що підтверджує таку оплату. Додатково прикріплений попередній розрахунок суми судових витрат, який несе виключно теоретичний розмір витрат із зазначенням годин, витрачених адвокатом на дану справу, однак жодного засідання ще не відбулось. Більш того, сума в попередньому розрахунку адвоката є неспівмірною із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та із самою сумою позову. Додатково повідомила, що розмір судових витрат на залучення нею адвоката має орієнтовно складати 10000,00 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 25 квітня 2022 року. Визначено сторонам строк для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

23 червня 2022 року ухвалою суду клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено частково, витребувано у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Ощадбанк» та АТ «Укргазбанк» інформацію про відкриті та закриті депозитні рахунки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 27 жовтня 2018 року по 12 травня 2022 року та інформацію про рух коштів по них.

Після отримання судом доказів, поданих банками на виконання вимог ухвали суду, позивачем було уточнено позовні вимоги.

Відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у справі, в задоволенні якого судом було відмовлено.

04 жовтня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрите та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, суду вказав, що після фактично припинення шлюбних відносин, а саме після 04 липня 2021 року відповідач зняла кошти з депозитних рахунків, без згоди позивача та витратила їх на власний розсуд не в інтересах сім`ї. Зауважив, що позивач не мав жодного доступу до депозитних рахунків, адже ті були відкриті на ім`я ОСОБА_2 . Вказав, що кошти були спільними і заперечення відповідача, що позивач не мав доходів, щоб внести кошти на депозит і що це кошти є особистою приватною власністю, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися в кінці грудня 2021 року, коли вона і звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. В липні 2021 року вона дійсно тимчасово проживала в своєї матері, однак потім повернулася до чоловіка в орендовану ними квартиру. Ні свої речі, ні дитячі речі вона із житла не вивозила. Вважає, що фактичні шлюбні відносини між ними припинилися в кінці грудня 2021 року. Зазначила, що кошти були розміщені нею на депозитні рахунки і зняті нею особисто після закінчення строків депозитів. Більша частина коштів, які були на депозиті, була їй подарована батьками, позивач не мав доходів і до цих коштів не мав жодного відношення. Після отримання депозитів, всі кошти були витрачені в інтересах сім`ї, зокрема на розвиток інтернет-сайту відповідача було витрачено близько 200000,00 грн., щомісяця вони здійснювали оплату оренди житла в розмірі 5000,00 грн. Вона перебувала в декретній відпустці, не мала заробітної плати і значна частина коштів витрачена на потреби дитини та побутові потреби сім`ї. Просила відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні додатково зазначила, що всі кошти, які були на депозитних рахунках є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , які були подаровані їй її батьками, а позивач не мав доходів, щоб заощадити якісь кошти та покласти на депозит. Зауважила, що всі зняті депозитні кошти були витрачені сім`єю спільно, доказів на спростування чого позивач суду не надав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , мати відповідача суду показала, що вони з батьком, після одруження дочки подарували їй кошти в сумі 7000,00 доларів США, як стартовий капітал сім`ї. Підтвердила, що дочка 04 липня 2021 року, після сварки з чоловіком, поверталася тимчасово до дому, однак, вони помирилися і вона переїхала до чоловіка. Остаточно вони припинили шлюбні відносини в грудні 2021 року. Показала, що позивач створював бізнес, коштів великих не отримував, адже тільки розвивався. Зазначила, що допомагали ОСОБА_5 постійно як коштами, так і продуктами, одягом і всім чим могли. За позивача вказала, що він позичав у неї дві тисячі доларів США для того, щоб віддати кошти своєму батьку.

Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони з жовтня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю та не ведуть спільне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, взаємовідносини між сторонами, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та малолітньої дитини, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає до розірвання.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 17.10.2020 р. складено відповідний актовий запис № 2095, зареєстрований Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

З банківських виписок та довідки, наданих АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 були відкриті депозитні рахунки: № НОМЕР_5 27 травня 2019 року, № НОМЕР_6 28 листопада 2019 року та № 4772 30 жовтня 2020 року. 28 липня 2021 року з рахунку № НОМЕР_1 повернуто відповідачу кошти в розмірі 100000,00 гривень.

З банківських виписок, наданих АТ «Укргазбанк», встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 був відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_2 в доларах США. 23 липня 2021 року з вказаного рахунку повернуто кошти в розмірі 6145,69 доларів США.

З дослідженої інформації від АТ «Ощадбанк» про рух коштів на рахунку судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 був відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_3 в доларах США. 01 грудня 2021 року з вказаного рахунку повернуто кошти в розмірі 7332,51 доларів США.

З довідки про доходи позивача виданої 10 лютого 2022 року № РІ00-000001 ТОВ «РІ-ГРУП» вбачається, що дохід ОСОБА_1 за період з 01.08.2021 року по 31.01.2022 року склав 40200,00 грн.

Положеннями ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з положеннями ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.23, п.24 Постанови від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об"єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Згідно ст. 60 СК України, підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що кошти, які перебували на депозитних рахунках є її особистою приватною власністю.

Довідки про доходи батьків відповідача не підтверджують дарування для ОСОБА_2 грошових коштів. Також не є належним доказом укладення договору дарування показання свідка ОСОБА_4 .

Відомості про доходи позивача за 2022 рік, не вказують, що він не працював та не мав коштів за період перебування у шлюбі із відповідачем.

Відтак, судом встановлено, що за період шлюбу сторонами набуто у власність грошові кошти, що знаходилися на депозитних рахунках у банках.

Однак, позивачем не доведено, що відповідач відчужила отримані за депозитними договорами кошти без згоди позивача, як другого з подружжя, та використала їх на власні потреби в період фактичного припинення шлюбних відносин.

В ході судового розгляду не надано доказів, що відповідач достроково розірвала депозитні договори та отримала кошти. Як вбачається із виписок наданих банками відповідач неодноразово укладала договори та отримувала кошти в різні періоди перебуваючи в шлюбі.

Доводи позивача, що відповідач всі спільні гроші подружжя, що знаходились на депозитних рахунках в банках отримала 23, 28 липня та 01 грудня 2021 року, забрала собі і витратила на власні потреби, на свій розсуд, без згоди позивача в період зареєстрованого шлюбу, який фактично припинився та існував лише формально, а саме під час фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, а тому такі кошти є спільною сумісною власністю подружжя, які підлягають поділу, не узгоджується з іншими обставинами встановленими судом.

В рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2022 року, яким було розірвано шлюб між сторонами, судом не було зроблено висновку про те, коли саме припинились сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Вказівка в цьому рішенні на окреме проживання сторін з 04 липня 2021 року міститься лише в описовій частині рішення, суд не з`ясовував цю обставину та не зробив висновку щодо цього, а тому відсутні підстави вважати цю обставину встановленою рішенням суду.

Сторона позивача мала довести факт фактичного припинення шлюбних відносин в липні 2021 року, однак цей факт належним чином доведено не було.

Та обставина, що відповідач із сином тимчасово поверталася до батьків, після суперечки з позивачем, не свідчить про те, що між сторонами було припинено ведення спільного господарства та припинені фактичні шлюбні відносини.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що кошти, які перебували на депозитах, набуті сторонами за час перебування у шлюбі, не використані відповідачем в супереч інтересів сім`ї та без згоди позивача, відтак, вони не враховуються при поділі майна подружжя.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, належних та допустимих доказів на підтвердження вимог позивача суду не подано, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2022 року.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 м АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

ОСОБА_2 м АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя -