Справа № 369/1064/22
Провадження № 2/369/3377/22
РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Вимоги позову мотивує тим, що 22 жовтня 2004 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований віділом РАЦС Макарівського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №90.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Дубас Т.В., справа №369/1143/14-ц) шлюб було розірвано.

28.10.2016 року повторно, між ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено актовий запис № 549, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2020 року шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим Києво-Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Петрушківської сіьської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/13901/20 від 15.12.2020 року з нього було стягнено аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки № 136 від 08.12.2021 року виданої Дмитрівською сільською радою Бучанського району Київської області Старостинського округу №3, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вона проживає разом зі своїми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також з нами проживає відповідача ОСОБА_2 .

Позивач звертає увагу суду, що за весь час спільного проживання з відповідачем остання жодного дня ніде не працювала, жодного доходу чи заробітку не має, сплачені ним аліменти використовує на власні потреби, щонайменше на поїздки за кордон та відпочинок, а повноцінне забезпечення дітей залишається лише її обов`язком.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-03-18 ним було сплачено аліменти в розмірі 12 369.62 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-03-18 ним було сплачено аліменти в розмірі 12 597.22 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-03-18 ним було сплачено аліменти в розмірі 12 737.89 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-04-14 ним було сплачено аліменти в розмірі 12 845.94 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-04-28 ним було сплачено аліменти в розмірі 12 791.45 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-05-17 ним було сплачено аліменти в розмірі 11 135.54 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-06-11 ним було сплачено 1 аліменти в розмірі 9 352.88 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-08-20 ним було сплачено аліменти в розмірі 11 120.41 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-08-31 ним було сплачено аліменти в розмірі 4 053.78 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-09-13 ним було сплачено аліменти в розмірі 11 146.85 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2021-11-26 ним було сплачено аліменти в розмірі 5 200.00 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 2022-01-11 ним було сплачено аліменти в розмірі 5 200.00 грн.

Загальна сума - 120 551 грн., 58 коп.

Приймаючи до уваги, що діти фактично перебувають на її утриманні, відповідач жодним чином не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, ніколи ніде не працювала і на даний час не працює, використовує аліментні платежі на власні потреби, вважає за необхідне звернутись до суду з даним позовм.

Виходячи з вище наведеного просив суд припинити стягнення з нього, ОСОБА_1 , аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/13901/20 від 15.12.2020 року на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим Києво-Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Петрушківської сіьської ради Києво-Святошинського району Київської області з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Відкликати судовий наказ Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.12.2020 року по справі № 369/13901/20 про стягнення з мене, ОСОБА_1 , аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , виданим Києво-Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника податків на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду.

21 січня 2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом.

У судове засідання позивач не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду направив заяву у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином .Відповідач не скористалася правом відзиву.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволення позову з наступних підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого (цитата): «За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні".

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч.4 ст. 273 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2004 року.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим Києво-Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Дубас Т.В., справа №369/1143/14-ц) шлюб було розірвано.

28.10.2016 року повторно, між ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено актовий запис № 549, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2020 року шлюб між ними розірвано.

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/13901/20 від 15.12.2020 року з позивача було стягнено аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки № 136 від 08.12.2021 року виданої Дмитрівською сільською радою Бучанського району Київської області Старостинського округу №3, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вона проживає разом зі своїми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також з нами проживає відповідачка ОСОБА_2 .

Статтею 180 СК України встановлено обов`язків батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 ЦК України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст. 31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст. 32 ЦК України).

Разом з тим, ст. 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі є те, з ким саме проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Встановлено, що неповнолітні діти проживають з матір`ю ОСОБА_2 , на користь якої і стягнуто аліменти на утримання дітей, що підтверджується встановленими по справі обставинами.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Як регламентує ч. 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На підставі викладених сторонами аргументів і оцінки наданих доказів, з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову щодо припинення стягнення аліментів.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів, при цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Оскільки судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з відповідачкою ОСОБА_2 , яка є відповідачем по справі, вимоги позову не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, тому судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 180 СК України, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Суддя Т.В. Дубас