Дата документу 02.12.2022 Справа № 334/2555/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2010/22 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатюк О.М.
Є.У.№ 334/2555/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнював, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2014 року по 31.03.2018 у розмірі 9 543,95 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь КП «Водоканал» суму заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.08.2014 по 31.03.2018 у розмірі 9543,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь КП «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі по 640,33 грн. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі належним чином не виконували свої обов`язки зі сплати вартості послуг за централізоване водопостачання і водовідведення, у зв`язку з чим утворилась вказана заборгованість, яка підлягає стягненню.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що суд дав неправильну оцінку фактичним обставинам справи, не врахував, що у 2014 році прилад обліку спожитої води був опломбований, а отже нарахування плати за спожиту воду повинно було проводитися за показаннями лічильника, а не за встановленою нормою споживання. Вважає безпідставними нарахування плати на 6 осіб, за завищеними тарифами. На думку відповідача, суд неправильно застосував строки позовної давності і не врахував платежі, які здійснювалися відповідачами протягом спірного періоду.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Водоканал» зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим. Прилад обліку спожитої води не пройшов повірку у 2014, а тому нарахування плати здійснювалося за встановленою нормою у відповідності до кількості зареєстрованих осіб. Правильність нарахування плати за спожиту воду була предметом дослідження в іншій цивільній справі по спору між тими ж сторонами, рішенням суду від 02.06.2020 позов ОСОБА_1 до КП «Водоканал» про зобов`язання провести повірку лічильника і провести перерахунок заборгованості був залишений без задоволення. Судом правильно застосовані строки позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним нормам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Стаття 64 ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньо будинкових мереж та обладнання; не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання.

Згідно з пунктом третім частини другої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), передбачено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з відповіді Департаменту Реєстраційних послуг Запорізької міської ради, та відповідно споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за вказаною адресою. Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості споживачам було надано послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2014 по 31.03.2018 на загальну суму 9543,95 гривень, які і просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України відповідач повинен відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії.

Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Як видно із наданого КП «Водоканал» розрахунку, споживачі сплачували за водопостачання та водовідведення за спірний період кожен місяць, проте сплата проводилась не в повному обсязі. При цьому КП «Водоканал» здійснювало нарахування згідно питомих норм споживання, затверджених в установленому порядку відповідно до кількості зареєстрованих осіб оскільки за вказаною адресою відсутній засіб обліку води.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв його доводи щодо незаконного нарахування КП «Водоканал» плати за водопостачання та водовідведення згідно питомих норм споживання.

Апеляційний суд не приймає вказані доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до п.11 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника (іншого нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають та є споживачами комунальних послуг, у випадках та порядку, передбачених договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги», п.29 Правил передбачено, споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документу, що підтверджує його відсутність (довідка з тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Окрім того, Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

В матеріалах справи відсутні докази того, що будь-хто із відповідачів звертався до КП «Водоканал» із відповідними заяви.

Правильність нарахування плати за водопостачання була предметом судового спору. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2020 у справі №331/4489/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Водоканал» про зобов`язання провести повірку лічильника, провести перерахунок заборгованості у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено . Суд дійшов висновку, що нарахування споживачам проводилося відповідно до вимог чинного законодавства за установленими тарифами та нормами споживання у відповідності до кількості зареєстрованих осіб, підстави для проведення перерахунку за даними не прийнятого на абонентський облік не повіреного приладу обліку відсутні.

Вказане рішення чинним та ніким не оскаржене, а отже у відповідності до ст.82 ч.2 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням повторному доказуванню не підлягають.

Аналіз викладеного свідчить про те, що доводи ОСОБА_3 щодо незаконного нарахування КП «Водоканал» плати за водопостачання та водовідведення згідно питомих норм споживання є неспроможними.

Отже, висновок суду про наявність заборгованості за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.08.2014 по 31.03.2018 та щодо правильності нарахування плати за послуги є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності, про яку заявляли відповідачі у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

За ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Як видно із розрахунку заборгованості, відповідачі в спірний період часу частково здійснювали оплату за спожиту воду, проте розмір оплати за щомісячними платежами був значно нижчим, ніж нараховувалося водопостачальником. Зокрема, за серпень 2014 розмір нарахування становив 141, 42 грн., споживачами сплачено 15 грн., за вересень 2014 нараховано 136, 86 грн., плата не вносилася, за жовтень 2014 нараховано 141, 42 грн., сплачено 10 грн. Всього за період з серпня 2014 по березень 2916 водопостачальником було нараховано 2 773, 20 грн, а споживачами періодичними платежами сплачено тільки 150, 05 грн. Отже, вказані щомісячні платежі не призвели до переривання строків позовної давності, а тому вимоги КП «Водоканал» про стягнення заборгованості за водопостачання і водовідведення за період з серпня 2014 по березень 2016 на загальну суму 2 623, 15 грн. є такими, що заявлені з пропуском строку позовної давності, а отже з відповідачів на користь КП «Водоканал» підлягає стягненню 6 920, 80 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, з відповідачів на користь КП «Водоканал» підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість за водопостачання і водовідведення за період з березня 2016 по березень 2018 у загальному розмірі 6 920, 80 грн.

На підставі ст. 141 ч.13 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позову і вимог апеляційної скарги підлягають перерозподілу понесені сторонами судові витрати, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 64, 90 грн. компенсації судового збору з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року у цій справі змінити. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , на користь КП «Водоканал» суму заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.03.2016 по 31.03.2018 у розмірі 6 920, 80 грн. ( шість тисяч дев`ятсот двадцять гривень 80 коп.) У задоволенні решти позовних вимог відмовити за пропуском строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , на користь КП «Водоканал» витрати зі сплати судового збору у розмірі по 64, 90 грн. (шістдесят чотири гривні 90 коп.) з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова