ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 грудня 2022 року

м. Валки

справа № 638/3357/15-ц

провадження № 22-ц/818/3639/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Харківська міська рада, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Департамент житлового господарства Харківської міської ради,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2021 року , -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . В період з грудня 2012 року по лютий 2015 року з вини відповідачів, внаслідок неналежного виконання ними своїх зобов`язань щодо фінансування та утримання житлового будинку в належному стані (дах житлового будинку знаходиться в неналежному стані), внаслідок випадання атмосферних опадів та танення снігу систематично утворювалися течі даху будівлі. Зазначає, що їй завдано шкоди у зв`язку із залиттям квартири. Таким чином, просила позов задовольнити та відшкодувати матеріальну та моральну шкоди, спричинену залиттям квартири.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з Харківської міської ради та комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 завданої шкоди у сумі 22 081 грн, моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн, а всього 27 081 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків щодо фінансування робіт та забезпечення належного стану даху і крівлі у будинку, позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 22 081 грн, моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн, а всього 27 081 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову з інших правових підстав, виходив із того, що на підставі договірних відносин між сторонами така послуга як ремонт даху і покрівель житлового фонду відсутня, а тому відсутні правові підстави для стягнення майнової шкоди у цій частині. Проте внаслідок невиконання Харківською міською радою своїх обов`язків щодо фінансування робіт та забезпечення належного стану даху і крівлі у будинку, позивачу спричинено шкоду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2017 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року скасовано справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2017 залучено до участі у справі як співвідповідача Департамент житлового господарства Харківської міської ради.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з Харківської міської ради (61000, м. Харків, пл. Конституції, 7, ) та Комунального підприємства „Жилкомсервіс (61052, м. Харків, вул. Конторська, 35, 3) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) завданої шкоди у сумі 22081(двадцять дві тисяч вісімдесят одну) гривню 00 копійок, моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а всього 27081 (двадцять сім тисяч вісімдесят одну) гривню 00 копійок. Стягнуто в рівних частинах з Харківської міської ради (61000, м. Харків, пл. Конституції, 7, ) та Комунального підприємства „Жилкомсервіс (61052, м. Харків, вул. Конторська, 35, 3) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 313 (триста тринадцять) гривень 60 копійок, вартість судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3072 (три тисячі сімдесят дві) гривні 00 копійок, а всього по 1692 (одна тисяча шістсот дев`яносто дві) грн 60 копійок з кожного.

У вересні 2022 року Харківська міська рада звернулася з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.

В апеляційній скарзі просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та вирішити питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що рішення не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що не погоджується з тим, що постановляючи оскаржуване рішення суд посилався на ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої до відання органів місцевих рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, їх належне утримання та ефективна експлуатація, та що вказані функції покладені на Департамент житлового господарства Харківської міської ради. Так відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.07.2007 року № 188 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова», житловий фонд був переданий з господарського відання житлово-експлуатаціних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Харкова в господарське відання КП «Жилкомсервіс». Вказує ,що позивач набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , вона є співвласником допоміжних приміщень, технічного обладнання, конструктивів, елементів зовнішнього благоустрою будинку і зобов`язана брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні. Вказує, що Харківська міська рада є власником неприватизованих квартир у будинку по АДРЕСА_2 та співвласником допоміжних приміщень, технічного обладнання, конструктивів, елементів зовнішнього благоустрою будинку разом з іншими власниками квартир у вказаному будинку. Звертає увагу суду на те, що позивач разом з іншими власниками квартир, розташованих у вказаному будинку не звертались до Харківської міської ради, як власника неприватизованих квартир з пропозиціями щодо фінансування робіт по ремонту покрівлі пропорційно часткам їхніх приватизованих квартир, та тих, які знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не наведено жодного з вищевказаних елементів складу цивільного правопорушення у діях Харківської міської ради, обов`язок щодо утримання вказаного будинку несе балансоутримувач та управитель КП «Жилкомсервіс», фінансування затрат на ремонт (поточний і капітальний) житлового фонду місцевих Рад здійснюється в порядку ст.ст. 184, 185 ЖК України за рахунок коштів житлово-експлуатаціних організацій, а в разі недостачі цих коштів за рахунок державного бюджету. Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження ступеню і характеру її моральних страждань. Наголошує, що суд при прийнятті рішення не виконав імперативні вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, яка міститься в ухвалі від 07.06.2017 року.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої існтанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2012 року та витягу № 11966215 від 12.10.2012р. є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Актів від 27.12.2012 року, від 21.01.2013р., від 02.04.2013р. та від 04.02.2013р. складених комісією у складі начальника, інженера та майстра дільниці № 9 КП «Жилкомсервіс» при обстеженні квартири позивача встановлено: що в наслідок випадання атмосферних опадів в житловій кімнаті та коридорі на стінах і стелі є мокрі плями з частковим відшаруванням шпалер. Висновок комісії: необхідно провести поточний ремонт крівлі даного житлового будинку під`їзду № 2 над квартирами АДРЕСА_3 та над машинним приміщенням.

Відповідно до Акту від 11.02.2014 року, складеного комісією у складі інженера, головного бухгалтера та майстра дільниці № 9 КП «Жилкомсервіс» виходом на крівлю було встановлено, що над квартирою АДРЕСА_4 покрівельний матеріал знаходиться в незадовільному стані через тривалої експлуатації, маються тріщини, розриви і часткове відшарування підклеювання покрівельної основи. Висновок комісії: необхідно провести ремонт крівлі даного житлового будинку над квартирою АДРЕСА_4 .

Відповідно до Актів від 19.01.2015 року, від 22.01.2015р. та від 05.02.2015р. складених комісією у складі начальника, інженера та майстра дільниці № 9 КП «Жилкомсервіс» виходом на крівлю було встановлено, що над квартирою АДРЕСА_4 покрівельний матеріал знаходиться в незадовільному стані через тривалу експлуатацію, маються тріщини, розриви і часткове відшарування підклеювання покрівельної основи. На момент обстеження стік зливової каналізація не засмічений та працює в нормативному режимі. При обстеженні квартири позивачки встановлено, що має місце сліди залиття у вигляді мокрих, рудого кольору плям на кухні, в коридорі, кімнаті та тамбурі: на кухні на стіні (шпалери) видно потьоки у вигляді мокрих плям з частковим відшаруванням шпалер. В кімнаті на стіні (шпалери) видно потьоки та є незначне здуття ламінату. В коридорі на стіні (шпалери) видно потьоки у вигляді мокрих, рудих плям та на стелі видно сліди залиття з провисанням натяжної стелі. Висновок комісії: необхідно провести ремонт крівлі над квартирою АДРЕСА_1 .

Значені Акти відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4144 від 08.07.2015 року, яка проведена Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, встановлено, що причинами залиттів квартири за адресою: АДРЕСА_5 є порушення гідроізоляційного шару покрівлі в наслідку не проведення її ремонту.

Також висновком експерта встановлено, що розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику зазначеної квартири внаслідок її залиттів на час проведення експертизи становить 22081,00 грн. і цей висновок у справі сторони не оспорюють.

Листами від 11.02.2013 № Ш-1-37/0/125-13.08-39-534/0/129-13, від 01.04.2013 № 1745/0/90-13 Департамент житлового господарства Харківської міської ради на звернення ОСОБА_2 щодо ремонту даху, зазначав про те, що у зв`язку з обмеженим бюджетним фінансуванням, титульними списками ремонту житлового фонду на 2013 рік не передбачено.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Обґрунтовуючи позовні вимоги до Харківської міської ради, позивач посилалась на те, що відповідач ХМР у зв`зяку з відсутнітю фінансування не забезпечив своєчасного бюджетного фінансування робіт з ремонту покрівлі, балансоутримувачем не вжито заходів для відновлення покрівлі над квартирою позивача та із-за протікання даху від опадів цілісність кімнати та майно, що були у квартирі позивача, підлягало систематичним руйнуванням. У зв`язку з чим позивач просить стягнути матеріальну та моральну шкоду також з Харківської міської ради.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини

При цьому встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.97 року N 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно частини 1 статті 2 вказаного Закону№ 280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ч. 2 ст. 2 Закону N 280/97-ВР).

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Правовідносини пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 10 вказаного Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, в тому числі про проведення капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач, як співвласник багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , одноособово або сумісно з іншими співвласниками, зверталася до Харківської міської ради, як власника квартир, які знаходяться в комунальній власності, з пропозицією щодо сумісного проведення капітального ремонту даху.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що Харківська міська рада не повинна відповідати за позовними вимогами про стягнення матеріального збитку, який фактично спричинено бездіяльністю КП «Жилкомсервіс», отже вимога позивача до Харківської міської ради про відшкодування завданої шкоди, є безпідставною.

Проте, доводи позивача щодо протиправної бездіяльності КП «Жилкомсервіс» знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 цього Закону, співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року за № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків.

Пунктом 5 зазначеного рішення визначено управлінню житлового господарства підготувати необхідні документи для передачі житлового фонду від житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Харкова до Комунального підприємства «Жилкомсервіс». Управлінню комунального майна та приватизації міської ради здійснити передачу в установленому порядку житлового фонду з господарського відання житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Харкова в господарське відання Комунального підприємства «Жилкомсервіс».

Надані Комунальному підприємству «Жилкомсервіс» міською радою функції з управління будинком перш за все передбачають забезпечення його належної експлуатації відповідно до Закону та умов договору.

28 листопада 2006 року у спецвипуску газети «Слобода» був опублікований договір про надання житлово-комунальних послуг, згідно якого передбачені предмет договору, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг та форс мажорні обставини.

Невідкладною частиною даного договору є рішення Харківської міської ради від 06 жовтня 2006 року №139/06 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (квартирну плату) для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Харкова».

Предметом даного договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) (далі - послуги) у будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Як вбачається з договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого органом місцевого самоврядування рішення про структуру тарифів, періодичність та строки виконання робіт.

Із умов публічного договору та рішення міської ради № 1186 вбачається, що Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» зобов`язаний виконувати обов`язки як виконавця, так і управителя.

Порядок забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено права і обов`язки виконавців комунальних послуг та управителів, зокрема, управитель зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком; від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з розділом 2 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 визначено, що технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків, яка включає в себе проведення планових та позапланових оглядів. Метою підготовки житлового фонду до сезонної експлуатації є забезпечення нормативних санітарно-технічних вимог щодо експлуатації приміщень жилих будинків і режимів функціонування інженерного обладнання. Під час підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період виконуються такі роботи: усунення несправностей: стін, фасадів, дахів, віконних і дверних заповнень, а також опалювальних печей, димоходів, газоходів, внутрішніх систем тепло-, водо- та електропостачання й установок із газовими нагрівачами; приведення в технічно справний стан прибудинкової території із забезпеченням безперешкодного відведення атмосферних і талих вод від відмостки, спусків (входів) у підвал і їх віконних приямків; забезпечення належної гідроізоляції фундаментів, стін підвалу і цоколю та їх сполучення із суміжними конструкціями, сходових кліток, підвальних і горищних приміщень, машинних відділень ліфтів, справність та утеплення пожежних гідрантів(пункти 2.1, 2.8.1, 2.8.2 Правил).

Згідно з пунктом 2.4.1. Правил організація поточного ремонту жилих будинків повинна проводитися відповідно до нормативно-правових та нормативно-технічних документів з організації і технології поточного ремонту жилих будинків. Поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій. Неналежне виконання такими підрядними організаціями взятих на себе договірних зобов`язань є підставою цивільно-правової відповідальності, проте не звільняє виконавця послуг від власних зобов`язань.

Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10 серпня 2004 року на виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений такий вид надання послуг суб`єктами господарювання у сфері житлово-комунальних послуг, як ремонт даху та покрівлі.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Встановивши на підставі актів від 27.12.2012 року, від 21.01.2013р., від 02.04.2013р., від 04.02.2013р., від11.02,2014, від 19.01.2015 року, від 22.01.2015р. та від 05.02.2015р. та відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4144 від 08.07.2015 року, яка проведена Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, встановлено, що причинами залиттів квартири за адресою: АДРЕСА_5 є порушення гідроізоляційного шару покрівлі в наслідку не проведення її ремонту, а також відсутності доказів того, що спричинена цим шкода завдана не з вини Комунального підприємства «Жилкомсервіс», колегія суддів вважає, що обов`язок з обслуговування та ремонту покриття житлового будинку покладено саме на Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», як виконавця та управителя будинку.

Визначивши, що залиття приміщень квартири позивача сталося внаслідок протікання даху будинку, обов`язок обслуговування та ремонту якої покладено на відповідача, який неналежно виконував свої обов`язки щодо обслуговування та ремонту даху будинку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що завдані позивачу збитки підлягають відшкодуванню за рахунок саме Комунального підприємства «Жилкомсервіс» з підстав, передбачених статтею 1166 ЦК України, оскільки позивач довела наявність протиправної поведінки Комунального підприємства «Жилкомсервіс», наслідком якої виникли збитки, прямий причинний зв`язок між діями Комунального підприємства «Жилкомсервіс» та збитками, понесеними позивачем та наявність вини Комунального підприємства «Жилкомсервіс» у їх виникненні.

Крім того, Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» не спростовано розмір завданого збитку, який викладено у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4144 від 08.07.2015 року, яка проведена Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, тому колегія суддів вважає, що підлгає стягненню матеріальна шкода з Комунального підприємства «Жилкомсервіс», як виконавця та управителя, на користь позивача у сумі 22 081 грн.

Відповідач Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, не надав доказів існування непереборних перешкод у виконанні покладених статтями 43, 81 ЦПК України про доведення обставин, на які він посилається як на підставу заперечень на позов, не надав доказів щодо іншого розміру спричиненої позивачу шкоди, ніж зазначеного позивачем на підставі наданих ним доказів, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що чинним законодавством України та будь-якими іншими актами чи договорами на них не покладено обов`язків, порушення чи невиконання яких призвело до залиття квартири позивачв, спростовуються матеріалами справи та вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Ухвалюючи рішення в частині покладення на Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, врахувавши характер та обставини завдання шкоди, тривалість вимушених змін в житті позивачів, а також засади розумності та справедливості, обґрунтовано встановив розмір моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, коелгія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення позовних вимог до Харківської міської ради.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст.3,10,12,13,89,351,367,368,374,376,382,384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати, у задоволенні цих вимог відмовити.

Перерозподілити судові витрати.

Стягнути з Комунального підприємства „Жилкомсервіс (61052, м. Харків, вул. Червоножовтнева, 35, 3, р/р НОМЕР_2 у ПАТ «Мегабанк» МФО 351629) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 313, 60 грн., послуги банку у розмірі 30, 72 грн., вартість судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3072 грн.

Стягнути з Комунального підприємства „Жилкомсервіс (61052, м. Харків, вул. Червоножовтнева, 35, 3, р/р НОМЕР_2 у ПАТ «Мегабанк» МФО 351629) на корсить Харківської міської ради (61003, м. Харків, мадан Конституції, 7 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 469, 50 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 13 грудня 2022 року.