Справа № 301/1711/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2022 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Гичка О.Б.,
за участю секретаря судових засідань Мелай В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення додаткових витрат на утримання, -

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про стягнення додаткових витрат на його утримання.

В обгрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що у 1988 році під час відбування строкової військової служби в лавах Радянської армії у Військовій частині в/п НОМЕР_1 , яку проходив на території Угорщини, з ним стався нещасний випадок внаслідок якого Позивач отримав травму, яка потягла 100-відсоткову втрату працездатності. Внаслідок цієї травми йому встановлена 1-ша група інвалідності. В позові Позивач зазначає, що він як інвалід 1-ї групи втратив щомісячний заробіток в сумі 5 146.00 грн., що за 12 місяців становить 61 751 грн. 00 коп. Потребує стороннього догляду, який за ним проводить ОСОБА_2 , і якому він повинен сплачувати щомісячно в розмірі мінімальної заробітної плати медичної сестри на день виплати такої. ОСОБА_2 він повинен сплатити заборгованість за минулий період з 23 березня 2020 року по 23 березня 2021 року включно в розмірі мінімальної заробітної плати на день виплати . Тобто, по 6000.00 грн. щомісячно х на 12 місяців = 72 000 грн. Крім того, Позивач потребує спеціальний медичний догляд, за який ним сплачується щомісячно також в розмірі мінімальної заробітної плати по 4 723 грн. 00 коп., що за 12 місяців становить 56 676 грн. Щоквартально позивач проходить курс масажу, а це 10 днів. Вартість одного масажу - 150 грн.. Всього за період з 21 березня 2019 року по 21 березня 2020 проведено 40 масажів, що коштує 6 000 грн. Крім цього, за минулий період Позивачем придбано необхідний додатковий одяг та білизну на загальну суму 20 755 грн. 00 коп. Тобто, загалом за період з 23 березня 2020 року по 23 березня 2021 року Позивачем витрачено коштів на загальну суму - 217 182 грн. 00 коп., що є додатковими витратами на його утримання та, які він просить стягнути на його користь з відповідача Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 28.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

18 лютого 2022 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позов в якому зазначено, що в своєму позові Позивач зазначає, що у 1988 році під час відбування строкової військової служби в лавах Радянської армії у військовій частині в/п НОМЕР_1 , яку проходив на території Угорщини, з Позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, яка потягла 100% втрату працездатності. В наслідок цієї травми йому встановлена 1-ша група інвалідності. Статтею 1195 ЦК України визначено: Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. При цьому, в позовній заяві та матеріалах доданих до неї відсутні будь-які докази проходження військової служби позивачем саме у військовій частині НОМЕР_1 , а не в будь-якій іншій військовій частині ЗС України.

Крім цього, в прохальній частині Позивач просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 додаткові витрати по його утриманню в сумі 217 182 (двісті сімнадцять тисяч сто вісімдесят дві) грн., 00 коп. за період з 23.03.2020 року по 23.03.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. В порушення вищевказаних нормативно-правових актів, Позивач щороку звертається до Суду на підставі ст. 1195 ЦК України для відшкодування шкоди завданої його здоров`ю. Отже, діючим законодавством України передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, яка пов`язана з проходженням військової служби, а не щорічну оплату послуг. Враховуючи викладене, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ухвали Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2022 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та представник Відповідача в судове засідання, не з`явились, про місце, дату та час були повідомлені належним чином. Від позивача у справі ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, від представника Відповідача у справі до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення виданого безстроково, серія ІІ, № 680975 від 23.05.1990 року, позивач ОСОБА_1 являється інвалідом "Сов. Армии" І гр., має право на пільги і переваги, встановлені законодавством СРСР і союзних республік для інвалідів Вітчизняної війни (а.с. 5).
Згідно до витягу з акту огляду МСЕК сер. АВ № 0359694 від 20.11.2014 року (а.с. 4) позивач ОСОБА_1 має першу групу інвалідності - безстроково, причина інвалідності - травма при виконанні обов`язку військової служби, потребує постійного стороннього догляду, має обмеження до самообслуговування та пересування.
При цьому слід зазначити, що при розгляді справи оцінюючи характер та правову природу правовідносин, щодо існування між Позивачем та Відповідачем, суд має врахувати фактичні обставини справи та норми законодавства, які підлягають застосуванню до відповідних правовідносин.
Правовою підставою пред`явленого позову позивач, крім іншого, визначив положення статті 1195 ЦК України, ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання» та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справах за позовами про відшкодування шкоди».
ОСОБА_1 вважає, що між ним і відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 існують цивільні правовідносини, а факт порушення належних йому цивільних прав та інтересів зумовлює його право на пред`явлений цивільний позов.
Проте правові підстави для такої оцінки відсутні з даних підстав.
Згідно зі статтею 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
За загальним правилом пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частини третьої статті 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 1. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. 2. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. 3. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. 4. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно до ч.1 ст.1205 ЦК України у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування додаткових витрат підлягають: наявність причинного зв`язку між завданим каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен при вирішенні позову про відшкодування додаткових витрат з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна шкода. Крім цього, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.
Як зазначає Позивач, шкоду його здоров`ю завдано під час перебування на військовій службі в лавах Радянської армії. За часовим критерієм шкоду позивачу завдано за існування іншої держави, якою ухвалювалися імперативно-владні розпорядження щодо прийняття його на військову службу, її проходження та щодо інших умов перебування на ній.
З чого слідує, що захворювання, які стали підставою для встановлення позивачу І групи інвалідності, отримані ним під час проходження військової служби у складі Радянської армії у 1988 році, при цьому позов пред`явлено до Військової частини НОМЕР_1 , яка утворена після отримання позивачем шкоди здоров`ю, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де в переліку засновників юридичної особи зазначено Міністерство оборони України, дата державної реєстрації: 29.10.1997.
За результатами розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності у діях або бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (її посадових осіб), причинного зв`язку між хворобами позивача, які настали внаслідок проходження військової служби в Радянській армії СРСР, та будь-якими діями або бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 .
Крім цього судом враховано факт відсутності спеціального закону або міжнародного договору щодо правонаступності держави Україна, а відповідно й її Військових частин, у відносинах за участю позивача.
При цьому суд бере до уваги, що на Позивача, як на учасника бойових дій, який брав участь у бойових діях на території іншої держави, розповсюджуються Закони України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» якими передбачено захист ветеранів війни, спеціальні гарантії захисту прав військовослужбовців на медичне обслуговування, лікувально-профілактичні заходи, санаторно-курортне обслуговування, необхідні для відновлення здоров`я чи підтримання його в задовільному стані.
Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права і обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено структуру Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Збройні Сили України утворені на підставі Закону № 1934-XII від 06.12.1991.
Водночас, виходячи з обгрунтування зазначеного в позові щодо позовних вимог, Позивачем зазначено, що він проходив військову службу у складі збройних формувань СРСР та отримав поранення у період коли Збройні Сили України створені ще не були.
Таким чином, Позивач не надав належних та допустимих доказів протиправних дій або бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями завдавача шкоди та вини Відповідача в її завданні, що можуть бути підставою для виплати додаткових витрат у відповідності до ст.1195 ЦК України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність факту вчинення Відповідачем протиправних дій або бездіяльності відносно Позивача, які б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку з отриманою ним шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а отже, про відсутність підстав для задоволення позову.
На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 1, 16, 1166, 1195 ЦК України, Законом України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 3,12,13, 76-82, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення додаткових витрат на утримання - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Найменування сторін:
- позивач : ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 );
- відповідач : Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження юридичної особи: 51272, Дніпропетровська область, Новомосковський район, селище міського типу Черкаське).

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка