П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 752/24518/20

Номер провадження 22-ц/824/5049/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Головачова Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мазура Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі документів на розлучення і до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2002 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, від якого, сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що їх з відповідачем син, є дитиною з інвалідністю (аутизм), у зв`язку з чим існують додаткові витрати, для забезпечення його повного розвитку.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина сторін залишилася проживати з позивачем, яка несе усі обов`язки щодо її утримання та виховання. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати йому дитину.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року (а.с. 38-40) позов ОСОБА_2 , задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн., починаючи з 08 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині розміру аліментів, 12 січня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року в частині розміру аліментів які підлягають стягненню на утримання дитини, змінити, зменшивши їх до 2 500 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розгляд даної справи було проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з чим, скаржник був позбавлений можливості долучити до матеріалів справи докази на підтвердження його майнового стану. Таким чином, судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не було встановлено розмір заробітної плати відповідача.

Скаржник зазначає, що він офіційно працює у ТОВ «АВТО УА ГРКП» з 21 травня 2021 року на посаді водія транспортних засобів. Його заробітна плата за період 01 червня 2021 року по 30 листопада 2021 року складає 37 265 грн. 66 коп. без утримання податків. Будь-який інший дохід у скаржника, відсутній, що підтверджується довідкою ОК-5 від 11 січня 2022 року.

На думку скаржника, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що їх з позивачем спільна дитина потребує додаткових витрат, про що зазначає позивач у своїй позовній заяві.

Скаржник зазначає, що враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та майновий стан скаржника, останній не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина у зазначеному судом розмірі. Натомість, розмір аліментів у сумі 2 500 грн. забезпечить мінімальний рекомендований розмір аліментів на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що син сторін є дитиною з інвалідністю у зв`язку з чим, існують додаткові витрати для забезпечення повного розвитку дитини, крім того, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 27).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с. 24-26).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю з дитинства до 18 років (а.с. 28).

До апеляційної скарги скаржником долучено докази, а саме: копія довідки № 2 від 22 грудня 2021 року та довідки форми ОК-5 від 11 січня 2022 року, які скаржник просить взяти до уваги суд апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваного рішення. Скаржник зазначає, що вказані докази останній не мав можливості подати до суду першої інстанції, оскільки розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Так, частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України встановлено, що Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього

Так, враховуючи пояснення скаржника щодо неможливості подання вищевказаних доказів до суду першої інстанції, а також те, що долучені скаржником до апеляційної скарги докази мають суттєве значення для правильного вирішення даної справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти докази долучені скаржником до апеляційної скарги.

Згідно довідки № 2 від 22 грудня 2021 року, ОСОБА_1 з 21 травня 2021 року працює у ТОВ «АВТО УА ГРУП» та займає посаду водія автотранспортних засобів. Дохід ОСОБА_1 за період з 01 червня 2021 року по 30 листопада 2021 року склав 37 265 грн. 66 коп.

Із довідки форми ОК-5 від 11 січня 2022 року вбачається, що починаючи з травня 2021 року єдиним доходом боржника є заробітна плата, отримана ним у ТОВ «АВТО УА ГРУП».

Так, відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною з інвалідністю.

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, після розірвання шлюбу між сторонами, всі витрати на дитину несе позивач. Доказів на підтвердження майнового стану позивача, матеріали справи не містять.

В свою чергу, відповідач є працездатною особою за віком, який має стабільну заробітну плату, середній розмір якої (з урахування податків), за період червень-листопад 2021 року складає 6 210 грн. 94 коп. Доказів наявності у відповідача іншого доходу, матеріали справи не містять.

Таким чином, виходячи з принципів розумності та справедливості, з метою додержання прав обох сторін та їх малолітнього сина, враховуючи майновий стан відповідача, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх малолітнього сина у сумі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Слід також зазначити, що витрати викликані особливими обставинами, зокрема, хворобою дитини, є додатковими витратами на дитину, та не є аліментами (коштами на утримання дитини).

Таким чином, в даному випадку, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення суду, шляхом зменшення розміру аліментів які підлягають стягнення, з 5 000 грн. до 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити, зменшивши розмір аліментів які підлягають стягненню з 5 000 грн. до 2 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

Я.В. Головачов