Справа № 460/1673/16
Провадження №6/944/52/22
18.10.2022 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Матвіїва І.М.
з участю секретаря судового засідання Фостаковської Т.В.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Яворівський відділ ДВС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон,
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.
Заяву обґрунтовує тим, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області у справі №460/1673/16-ц від 12.04.2016 ухвалено подання Головного державного виконавця ВДВС Яворівського РУЮ Львівської області Пікула О.Б. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити. Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянку України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 , до повного погашення заборгованості. Відповідно до вказаної вище ухвали судом встановлено, що у ВДВС Яворівського РУЮ Львівської області знаходиться зведене виконавче провадження №39737819 з виконання виконавчих документів, а саме виконавчий лист №2-205 від 26.03.2014 року виданий Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ Факторингова компанія Омега 32 014,69 доларів США заборгованості та судових витрат по справі в розмірі 1 820 грн.; виконавчий лист №2-1611 виданий 20 травня 2011 року Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ Факторингова компанія Омега 287 866,20 грн.; виконавчий лист №460/2649/14-ц виданий 24.10.2004 Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Укрсоцбанк 32 557,16 грн.; виконавчий лист №2-942 виданий 30.06.2011 року Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС Крез-Капітал 6 299,04 грн.
Зазначає, що згідно відповіді Яворівського відділу ДВС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 22.09.2022 усі виконавчі провадження про стягнення з неї повернуті стягувачу. Просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.
Заявник в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, в якій просить таку розглянути у її відсутності та допустити негайне виконання ухвали суду.
Представник Яворівського відділу ДВС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.
Оцінивши доводи заяви, дослідивши додані до неї матеріали, суд встановив таке.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області у справі №460/1673/16-ц від 12.04.2016 задоволено подання Головного державного виконавця ВДВС Яворівського РУЮ Львівської області Пікула О.Б. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянку України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 , до повного погашення заборгованості.
Відповідно до довідки №29/09/2022 від 29 вересня 2022 року встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ОМЕГА" та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги від 19.12.2019. Заборгованості у ОСОБА_1 перед ТзОВ "ФК «ОМЕГА» немає.
Згідно заяви від 05.10.2022 ОСОБА_3 остання майнових претензій до ОСОБА_1 немає.
За змістом положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У відповідності до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази з власної ініціативи.
Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.
Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
За даних обставин, судом встановлено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розповсюджується на заявника ОСОБА_1 більше 6 років.
Суд по даній справі враховує те, що стаття 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожній особі право на вільне пересування в межах території, на якій вона перебуває, а також право залишити її і, таким чином, їхати в країну за власним вибором за умови, що особі дозволено в`їжджати на її територію. Це означає, що дії, які можуть становити втручання або обмежувати здійснення цього права, відповідають вимогам статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції тільки у випадку, коли вони передбачені законом, переслідують одну із законних цілей, згаданих у третьому пункті статті, і можуть вважатися «необхідними у демократичному суспільстві» для досягнення зазначених цілей (див. рішення у справі «Ігнатов проти Болгарії»(Ignatov c.Bulgarie), заява № 50/02, пункт 32, від 02 липня 2009 року).
У цій справі на заявника було накладено обмеження у праві на виїзд за межі території країни протягом більше шести років. Суд вважає, що таке обмеження права відповідної особи на вільне пересування становить втручання у розумінні статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції. Рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Ігнатов проти Болгарії» (Ignatov c.Bulgarie), пункт 33).
Аналогічна позиція викладена у пункті 31 рішення Європейського суду з прав людини, справа «Стецов проти України» від 11 травня 2021 року, набуло статусу остаточного 11 серпня 2021 року, яким встановлено наступне: з огляду на пропорційність суд вважає, що, по-перше, намір боржника у разі несплати судового боргу важко встановити і така оцінка значною мірою суб`єктивна; а по-друге, це не може бути єдиною підставою для накладення оскаржуваного обмеження, якщо воно триває довше, аніж протягом короткого початкового періоду. У Рішенні ЄСПЛ визнано обґрунтованою скаргу позивача в частині неможливості перегляду і скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України з інших підстав, крім повного відшкодування належних сум, що свідчить про порушення статті 2 Протоколу №4 до Конвенції.
Враховуючи наведені позиції рішень Європейського суду прав людини, суд дійшов висновків, що клопотання ОСОБА_1 являється законним та обґрунтованим.
При цьому, суд виходить із принципу пропорційності, обставин того що обмеження у праві виїзду за межі носить саме «тимчасовий» характер, при цьому приймає до уваги що виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 немає, матеріальні претензії відсутні.
Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись: ст. 158, 260, 261, 353 ЦПК України суд,
Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон задовольнити.
Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , застосоване відповідно до ухвали Яворівського районного суду Львівської області у справі № 460/1673/16-ц від 12.04.2016.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М.Матвіїв