ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/127/22
Провадження №2/477/333/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Аксентюк Н.Л.,

розглянувши без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської селищної ради Миколаївського (Вітовського) району Миколаївського району Миколаївської області, третя особа товарна біржа Нерухомість-Центр, про визнання дійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між його батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27 вересня 1998 року, за яким він купив житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що між його батьком та ОСОБА_3 (які вже померли), були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, але продавець в подальшому ухилявся від нотаріального укладання договору, а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, тому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеної нерухомості.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, представник позивача при цьому надав заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача, а від представника відповідача також подана заява про визнання позову і прохання його розглянути без його участі.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін, виходячи з положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала громадянці ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності від 02 березня 1995 року.

27 вересня 1998 року ОСОБА_4 , яка діяла від імені власниці ОСОБА_3 , уклала з батьком позивача ОСОБА_2 письмовий договір купівлі-продажу, за яким продала свою квартиру за вищевказаною адресою, а останній її купив за 6736 грн. Договір був зареєстрований того ж дня в товарній біржі Нерухомість-Центр під № 143, а 14 жовтня 1998 року новий власник ОСОБА_2 зареєстрував договір і своє право власності на квартиру в комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер і його син (позивач) звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, проте від приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. отримав 16 липня 2021 року письмове роз`яснення про неможливість нотаріального оформлення спадщини, так як зазначений договір купівлі-продажу укладений не належним чином.

Відповідно до ст. 224 ЦК України 1963 року, який діяв на той час, за договором купівлі-продажу житлового будинку продавець зобов`язаний передати майно у власність покупця, а останній зобов`язаний прийняти майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Право власності на майно, придбане за таким договором настає відповідно до ст. 128 ЦК України 1963 року з часу передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відбулася домовленість про купівлю-продаж зазначеної квартири.

На підтвердження угоди між сторонами був підписаний в простій письмові формі договір купівлі-продажу від 27 вересня 1998 року, зареєстрований на товарній біржі.

Після укладення договору батько позивача почав користуватися отриманою квартирою, зареєстрував належним чином право власності на неї, але договір нотаріально не був оформлений.

В той же час, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна не виявляється можливим.

До того ж, новий власник також помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу не дає можливості його спадкоємцю ОСОБА_1 нотаріально оформити і зареєструвати своє право власності на квартиру та належним чином володіти і користуватися нею.

Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року).

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року.

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.

Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, а потім виконали зобов`язання за ним, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 , від імені якої діяла ОСОБА_4 , з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, зареєстрований під № 143 в товарній біржі Нерухомість-Центр.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Р.В. Козаченко