Провадження №: 2-з/755/204/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2022 р.суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності, -

у с т а н о в и л а:

25.11.2021 року шляхом формування документів в системі «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності.

Ухвалою суду від 02.12.2022 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із позовною заявою сторона позивача подала заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного майна.

Вимоги заяви мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2021 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто грошові кошти в загальній сумі 1798081,03 грн. На теперішній час рішення суду не виконане ні в добровільному, ні в примусовому порядку. Єдиним майном ОСОБА_3 була квартира АДРЕСА_1 , однак цю квартиру боржниця відчужила за договором дарування від 14.07.2020 року на користь своєї рідної сестри ОСОБА_2 . Таким чином, боржниця подарувала своїй сестрі єдине майно на яке можна було звернути стягнення на виконання рішення суду про стягнення боргу. У поданому до суду позові позивач оскаржує договір дарування та просить визнати його недійсним, як такий, що був укладений з метою ухилення від звернення стягнення на нерухоме майно. На теперішній час квартира належить відповідачці ОСОБА_2 , тобто остання має право на його відчуження, тому є всі підстави вважати, що зазначене майно буде відчужене до ухвалення судового рішення у справі, що унеможливить захист прав позивача, як кредитора та зробить неефективним звернення позивача до суду із цим позовом. Сторона позивача вказує, що види забезпечення позову про вжиття яких прохає позивач, не позбавляють відповідача права володіти та користуватися спірним нерухомим майном, є співмірними із заявленими позовними вимогами, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а лише забезпечать збереження існуючого становища до вирішення справи по суті.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатків до неї та матеріали справи, приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати недійсним договір дарування кв. АДРЕСА_1 від 14.07.2020 року;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру проведену на підставі вище вказаного договору дарування;

- визнати право власності на зазначену квартиру за відповідачкою ОСОБА_3 .

Належність зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.11.2022 року.

Оскільки предметом позову є, зокрема, визнання недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на неї за одним з відповідачів, застосування таких заходів забезпечення позову як накладення арешту та заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього майна, є саме тим заходом, який є співмірним із позовними вимогами та унеможливить ускладнення чи не виконання рішення суду, у разі задоволення або часткового задоволення позову, і забезпечить можливість ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.

Накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборона вчинення щодо нього реєстраційних дій забезпечить неможливість його відчуження/обтяження, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення або часткового задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав позивача та необхідність їх захисту).

Ураховуючи положення ст. 154 ЦПК України судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки з матеріалів справи не вбачається, які реальні та конкретні збитки можуть бути нанесені відповідачу забезпеченням позову та який їх розмір.

Відповідач може понести витрати на сплату судового збору у разі оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку, однак такі витрати відносяться до судових і підлягають розподілу при вирішенні спору по суті у кінцевому рішенні суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування №912 від 14.07.2020 року.

Заборонити здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування №912 від 14.07.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 02.12.2022 року.

Стягувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Боржник - ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -