Провадження № 2/761/1939/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Решти Д.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021р. представник ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 28.10.2021 року вказану позовну заяву було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.05.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Як убачається зі змісту позову, заявлені вимоги обґрунтовано тим, що між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ТОВ «АГРОПРОСПЕРІС» 12.02.2019р. було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № bm068a9ц, предметом договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язанні з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford» НОМЕР_1 . 11.12.2019 р., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом "Renault" ВM9574AT, в м.Києві на вул.Велика Житомирська, 26 допустив зіткнення з транспортним засобом «Ford» НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до складеного на місці ДТП повідомлення Європротоколу.

На підставі наданої Страхувальником «Ford» НОМЕР_1 заяви та документів розрахований розмір відшкодування 17 352 грн. 16 коп. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», то на підставі договору про пряме врегулювання збитку, позивачем було розраховано розмір страхового відшкодування з урахуванням норм ст. ст.12, 22 та 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування АО/6672723 складає 11 916,61 грн., що в подальшому було відшкодування страховою компанією відповідача в рамках вказаного договору. Оскільки розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування за полісом АО/6672723 не вистачає для повного відшкодування шкоди, то позивачем було проведено оплату за Договором страхування. Згідно акту від 06.12.2019 року позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 5 435,55 грн., що не покриває поліс відповідача.

На переконання позивача, в розумінні ст.ст.993, 1187, 1194 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого ПАТ "Страхова компанія "АРКС" страхового відкодування страхувальнику останнього, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

05.08.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти позову, вказує, що страховою компанією ПрАТ СК "ПЗУ України" було відшкодовано страхове відшкодування в розмірі 11 916,61 грн. Наголошує на тому, що позивачем затверджено страховий акт про пряме врегулювання збитку від 16.12.2019, відповідно до якого сума страхового відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи складає 11 916,61 грн. Тому, відповідач в повному обсязі відшкодував завдані збитки у зв`язку з ДТП, що сталася 11.12.2019 р. за участю відповідача, на підставі розрахунків наданих позивачем, а тому вважає позов безпідставним. Відповідачем у відзиві також стверджено, що позивачем не підтверджено в установленому порядку, що полісом відповідача не покривається повне відшкодування. Також, відповідач вказує, що є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст.3, 5 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" реалізує право вимоги, передбачене ст.ст.993 ЦК України, та ст.27 ЗУ "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якому завдач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

10.08.2022 року до суду надійшла відповідь на вказаний відзив, представник позивача не погодився з викладеними у відзиві твердженнями відповідача, вказавши, що при виплаті відшкодування страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу внаслідок чого не покрила нанесений збиток відповідачем у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу. Посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц на переконання позивача є неревелентною в даному випадку, оскільки Велика Палата Верховного Суду робила висновок, що потерпіла особа не може звернутися до винної особи поки не отримає страхове відшкодування, а в даному випадку позивач, як потерпіла особа звернувся до страхової компанії відповідача та отримав відшкодування на підставі спеціального Закону №1961-IV, що не покриває у повному обсязі заподіяну шкоду внаслідок ДТП. Позивач наголошує, що відповідач плутає поняття ліміт відповідальності та страхове відшкодування, оскільки не враховано обмеження встановленні спеціальним Законом №1961-IV у разі звернення потерпілого за страовим відшкодуванням, тому вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з тим, у позові вказано, що позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності його представника.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши на відсутність його вини, а також на те, що автомобіль на момент настання ДТП вже був пошкоджений.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третяї статті 12 ЦПК України).

Суд встановив, що 11.12.2019 р. в м.Києві на вул.Велика Житомирська, 26 трапилося ДТП за участю водія транспортного засобу «Ford» НОМЕР_1 ОСОБА_2 та водія транспортного засобу "Renault" ВM9574AT ОСОБА_1 , внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано незначних механічних пошкоджень.

Вина ОСОБА_1 у цій ДТП підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, складеним спільно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з використання спеціального бланку повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу «Ford» НОМЕР_1 , були застраховані на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 12.02.2020 року № bm068a9ц, укладеного між позивачем та ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС".

У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Цивільно-правову відповідальність транспортного засобу "Renault" ВM9574AT було застраховано ПрАТ СК "ПЗУ Україна" за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO6672723.

13.12.2019 року Страхувальник звернувся до позивача ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Як убачається з наданого розрахунку суми страхового відшкодування розмір заподіяних збитку транспортному засобу «Ford» НОМЕР_1 склала 11 916,61 грн., що було сплачено позивачем ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС", згідно платіжного доручення №624312.

Як убачається з розрахунку №1055857 від 13 грудня 2019 року, зробленого на замовлення ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС" вартість ремонту «Ford» НОМЕР_1 становить 17 352,16 грн.

Як стверджує відповідач, автомобіль вже був пошкоджений на момент настання ДТП, крім того в матеріалах справи міститься лист до ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС" від 02.01.2020 р., в якому позивачем повідомлено про те, що 13.12.2019 року представником АТ "СК "АРКС" було здійснено огляд авто «Ford» НОМЕР_1 , за результатом чого складено акт огляду та зафіксовано, що авто має пошкодження глушника заднього, кришки багажного відсіку, накладки кришки багажнього відсіку,накладки бампера, бампера заднього, кроншейну заднього бампера. За результатми аналізу наявних в матеріалах справи документів Страховиком встановлено, що під час укладення Договору кришка багажнього відсіку, глушник задній, ліва частина бампера вказаного транспортного засобу вже було пошкоджено.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону "Про страхування" в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі №201/16373/16-ц наголошено на тому, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає посилання позивача на те, що він є неналежним відповідачем в даній справі необгрунтованим, оскільки підставою позовних вимог, є те, що сума страхового відшкодування в розмірі 5 435,55 грн. не покриває поліс обов`язкового страхування, а тому ОСОБА_1 , який визнав свою провину у вчиненні ДТП є належним відповідачем в даній справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

За змістом ч.1 ст.1194 ЦК України обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 року у справі №441/756/18 (провадження № 61-12185св21).

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Renault" ВM9574AT було застраховано ПрАТ СК "ПЗУ Україна" за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO6672723.

В матеріалах справи відсутній договір обов`язкового страхування за вказаним полісом - тому суд не має змоги дослідити чи був перевищений ліміт відповідальності.

Твердження позивача про те, що поліс відповідача не покриває страхового відшкодування у розмірі 5 435, 55 грн. не знайшло свого доказового підтвердження в результаті розгляду справи.

Разом з тим, представником позивача не заявлено клопотання про витребування відповідного договору укладеного відповідачем з ПрАТ СК "ПЗУ Україна".

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»: м.Київ, вул.Іллінська, 8, ;

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Повний текст рішення складено 20.12.2022 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА