Ухвала

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 641/4526/20

провадження № 61-11913св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Карпенко С. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 15 червня 2021 року у складі суддів Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - ДП «Украерорух») про стягнення виплат при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позовну заяву мотивував тим, що з 17 листопада 2004 року до 30 квітня 2020 року він працював у Харківському РСП Украероруху, згідно з наказом від 29 квітня 2020 року за № 099/о його звільнено з посади начальника відділу авіаційної безпеки Харківського РСП Украероруху за статтею 38 КЗпП України. 30 квітня 2020 року він отримав розрахунок при звільненні, однак йому не виплачено матеріальну допомогу, яка передбачена пунктом 6.25.4 Колективного договору.

При цьому і до теперішнього часу із ним не проведено повний розрахунок, а тому відповідно до статті 117 КЗпП України підприємство має виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 30 квітня 2020 року по день ухвалення рішення.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просив стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на його користь заборгованість з виплати матеріальної допомоги в розмірі 505 280,00 грн, а також середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 168 444,64 грн.

Комінтернівський районний суд м. Харкова від 03 серпня 2020 року позов задовольнив.

Стягнув з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу в розмірі 505 288 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 168 444,64 грн, а всього - 673 732,64 грн.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність ДП «Украерорух», яка полягає у безпідставній відмові виплатити позивачу матеріальну допомогу, має розцінюватися як свавільне втручання відповідача у право ОСОБА_1 на володіння належними йому грошовими коштами, адже фінансовий стан ДП «Украерорух» може бути підставою не для відмови у задоволенні позову, а лише відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду в порядку, передбаченому статтею 435 ЦПК України. За таких обставин суд вважав, що позовні вимоги про стягнення матеріальної допомоги відповідно до положень пункту 6.25.4 Колективного договору обґрунтовані, її розмір становить 505 280,00 грн, що підтверджується довідкою ДП «Украерорух». Також обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 30 квітня 2020 року до 03 серпня 2020 року, що становить 168 444,64 грн.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України подало апеляційну скаргу.

Харківський апеляційний суд постановою від 15 червня 2021 року апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задовольнив частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року скасував і ухвалив нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати матеріальної допомоги у розмірі 505 280,00 грн.

У решті позову відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд виходив з того, що для доведення своїх тверджень про відсутність у відповідача коштів, за рахунок яких мають виконуватися передбачені Колективним договором зобов`язання, він повинен був надати до суду відповідні докази з цього приводу (зокрема передбачений статтею 66 ГК України баланс підприємства), чого у цьому випадку зроблено не було. Представлені ж відповідачем документи щодо показників діяльності у 2020 році не містять інформації про майно підприємства, тому не можуть слугувати належним доказом з цього приводу. Крім того, в судовому засіданні представники відповідача зазначали про наявність у відповідача коштів у кількості, що значно перевищує обсяг зобов`язань перед позивачем, однак безпідставно, з точки зору суду, наполягали на використанні у цьому випадку саме поняття чистого прибутку підприємства. При цьому посилання апеляційної скарги на постанову Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2000 року № 1554 в цьому випадку є не коректним, оскільки ця постанова врегульовує лише методику оцінки вартості майна під час приватизації, має спеціальний режим застосування та не може використовуватися в цих правовідносинах.

Норми КЗпП України та Закону України «Про оплату праці» не передбачають такої складової заробітної плати, як одноразова матеріальна допомога при звільненні працівника пенсійного віку за власним бажанням.

Керуючись тим, що така виплата передбачена лише умовами Колективного договору, який не містить положень щодо строків її виплати, не входить до структури заробітної плати, а є заохочувальною виплатою, суд першої інстанції помилково стягнув середній заробіток за затримку виплати такої матеріальної допомоги, застосувавши до спірних правовідносин статтю 117 КЗпП України.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за його відсутності. У зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Верховний Суд ухвалою від 21 липня 2021 року відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу.

У серпні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 23 вересня 2022 року призначив справу до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Верховний Суд ухвалою від 28 вересня 2022 року касаційне провадження у справі № 201/2481/13-ц зупинив до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 905/857/19 (провадження № 14-56гс21).

Велика Палата Верховного Суду 26 жовтня 2022 року прийняла постановуу справі № 905/857/19 (провадження № 14-56гс21), якою касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» залишила без задоволення.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 12 квітня 2021 року залишила без змін.

Зазначена постанова опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10 листопада 2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107219912).

З огляду на статтю 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду, якщо усунено обставини, що викликали його зупинення.

Обставина, яка викликала зупинення касаційного провадження, відпала, провадження у справі підлягає поновленню.

Керуючись статтями 254, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити провадження у справі № 641/4526/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення виплат при звільненні та середнього заробітку за час затримки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 15 червня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська
Судді: С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. В. Сердюк В. А. Стрільчук