Справа № 522/7137/21
Провадження № 2/522/1641/22
УХВАЛА

12 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої- судді Косіциної В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлани Леонідівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського обласного управління АТ Ощадбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «БредексФінанс»,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 522/7137/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлани Леонідівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського обласного управління АТ Ощадбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «БредексФінанс».

Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року було витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради матеріали реєстраційної справи відносно об`єктів нерухомого майна, а саме магазину-салону, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 27873593, номер запису 1054 в книзі 89неж-20, а також квартири АДРЕСА_2 , номер запису 1054 в книзі 139доп-23.

2 грудня 2022 року з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради надійшов лист, в якому повідомлялося про те, що витребувані судом матеріали реєстраційної справи на зберігання до Управління не надходили і що Управління як суб`єкт державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень забезпечив приймання і зберігання реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна, державно реєстрація яких здійснювалася після 2013 року.

У черговому судовому засіданні, яке відбулося 12.12.2022 року за участю представника третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «БредексФінанс» - адвоката Парапан Є.В., судом було поставлено на обговорення питання щодо витребування з Державного архіву Одеської області та Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради реєстраційної справи відносно об`єктів нерухомого майна, а саме магазину-салону, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 27873593, номер запису 1054 в книзі 89неж-20, а також квартири АДРЕСА_2 , номер запису 1054 в книзі 139доп-23.

Представник третьої особи не заперечував з приводу витребування вказаних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність витребування доказів з ініціативи суду у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Суд також роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 84, 223, 260-261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Витребувати з Державного архіву Одеської області та Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради матеріали реєстраційної справи відносно об`єктів нерухомого майна, а саме магазину-салону, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 27873593, номер запису 1054 в книзі 89неж-20, а також квартири АДРЕСА_2 , номер запису 1054 в книзі 139доп-23.

Копію ухвали направити на адресу Державного архіву Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Жуковського, 18) та Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради (65098, м. Одеса, вул. Стовбова, 17).

Вищезазначені документи та інформацію необхідно надіслати до суду невідкладно після отримання ухвали задля недопущення порушення строків розгляду справи, але не пізніше 9 лютого 2023 року.

Роз`яснити, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.В. Косіцина