Постанова

Іменем України

23 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 753/22973/18

провадження № 61-5188св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , державний реєстратор Донський Ярослав Сергійович,

третя особа - обслуговуючий кооператив «Садівничий кооператив «Вікторія»,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року в складі судді Сирбул О. Ф. та на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року в складі колегії суддів Рейнарт І. М., Борисової О. В., Семенюк Т. А.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та державного реєстратора Донського Ярослава Сергійовича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на садовий будинок, запису про право власності та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Київської міської ради № 526/5338 від 28 грудня 2010 року «Про передачу обслуговуючому кооперативу «СК «Вікторія» земельної ділянки для ведення колективного садівництва у мкр. Осокорки у Дарницькому районі м. Києва», передано зазначеному кооперативу в довгострокову оренду на 24 роки земельну ділянку, площею 31,96 га для ведення колективного садівництва у мкр. Осокорки у Дарницькому районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

10 жовтня 2015 року між Київською міською радою та ОК «Садівничий кооператив «Вікторія» укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого міська рада передала ОК «Садівничий кооператив «Вікторія» в оренду земельну ділянку строком на 24 роки. Об`єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - мікрорайон Осокорки у Дарницькому районі м. Києва; розмір - 1,6191га; цільове призначення - для ведення колективного садівництва; кадастровий номер - :96:067:0001.

Позивач стверджує, що вказана земельна ділянка перебувала у користуванні садівничого кооперативу до 2010 року. Зазначає, що ОСОБА_1 як члену ОК «Садівничий кооператив «Вікторія» передано в користування земельну ділянку площею 670 м2, яка належить на праві оренди кооперативу. Проте, їй стало відомо, що ОСОБА_3 не будучи членом садового кооперативу «Вікторія» самовільно захопив земельну ділянку площею 670 м2 на АДРЕСА_1 , яка територіально входить до земельної ділянки, переданої в оренду ОК «Садівничий кооператив «Вікторія» та передана у користування позивачці. У зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року в справі № 753/15313/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого паркану та припинення будівельних робіт на земельній ділянці площею 670 м2 на АДРЕСА_1 . Суд визнав порушеними права позивачки як належного землекористувача та встановив, що ОСОБА_3 не має жодного правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку, який би давав йому правові підставі для її використання.

У жовтні 2018 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка дізналася, що син ОСОБА_3 - ОСОБА_2 31 липня 2018 року зареєстрував право власності на садовий будинок загальною площею 107,2 м2, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, для проведення зазначеної реєстрації ОСОБА_2 не надав державному реєстратору документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та довідку про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна або відомості про кадастровий номер земельної ділянки.

Зазначає, що ОК «Садівничий кооператив «Вікторія» не надавав згоду на будівництво ОСОБА_2 садового будинку та надвірних споруд на земельній ділянці, яка належить кооперативу на праві користування, що підтверджується договором оренди. Кооператив не давав згоду на визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , оскільки це порушить права осіб, які є членами кооперативу (зокрема позивача), які сплатили вступний та цільові внески, систематично сплачують щомісячні внески та мають право на спірну земельну ділянку.

Позивач вважала, що ОСОБА_2 незаконно зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості, побудований ним на земельній ділянці, яка йому не належить, в користування не передавалася та не була відведена для цих потреб.

Позивач стверджувала, що у період судового розгляду земельна ділянка з кадастровим номером 0:96:067:0001 перестала існувати в результаті її поділу на 18 земельних ділянок з окремими кадастровими номерами. Згідно листа ОК «Садівничий кооператив «Вікторія» від 20 травня 2020 року № 57/20 спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :96:067:0015.

З урахуванням уточнень позовних вимог ОСОБА_1 просила:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Донського Я. С. філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42555180 від 15 серпня 2018 року;

скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 27502233 від 31 липня 2018 року, внесений державним реєстратором Донським Я. С. філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві, відповідно до якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером: :96:067:0015 на АДРЕСА_1 , яка територіально входить до земельної ділянки, переданої в оренду ОК «Садівничий кооператив «Вікторія», шляхом знесення самочинного будівництва за власний рахунок.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено;

визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Донського О. О. філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42555180 від 15 серпня 2018 року;

скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 27502233 від 31 липня 2018 року, внесений державним реєстратором Донським Я. С. філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві, відповідно до якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером: :96:067:0015 на АДРЕСА_1 , яка територіально входить до земельної ділянки, переданої в оренду ОК «Садівничий кооператив «Вікторія», шляхом знесення самочинного будівництва за власний рахунок;

стягнуто з ОСОБА_2 , державного реєстратора ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2 114,40 грн судового збору та 20 000 грн витрат на правову допомогу.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 під час проведення реєстрації права власності на садовий будинок не надав державному реєстратору документів, які передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; довідку про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна або відомості про кадастровий номер земельної ділянки. За таких обставин районний суд зробив висновок, що дії державного реєстратора Донського С. Я. філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві щодо реєстрації права власності на садовий будинок є незаконними, відповідно підлягають скасуванню рішення про державну реєстрацію права та запис про проведену державну реєстрацію прав.

Встановивши, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не будучи членами кооперативу, заяв про вступ до кооперативу не подавали, самовільно захопили земельну ділянку, збудувавши на ній будинок та протиправно зареєстрували право власності на нього за ОСОБА_2 , позбавивши позивачку права користування земельною ділянкою, яка перебуває в оренді ОК СК «Вікторія» та передана в користування позивачці, суд першої інстанції вважав за необхідне усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ярук А. І. залишено без задоволення; рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року залишено без змін.

У постанові вказано, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, пред`явлених до державного реєстратора Донського Я. С. не оскаржується, тому відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що:

наявні підстави для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва, оскільки садовий будинок є самочинною забудовою, вказаним будівництвом порушуються права позивачки, у користування якої ця земельна ділянка надана та яка заперечує проти здійснення будівництва на ній;

державна реєстрація садового будинку за адресою: м. Київ, «Вікторія» садівничий кооператив» обслуговуючий кооператив ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 проведена з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому наявні підстави для скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Аргументи учасників справи

У червні 2022 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Ярук А. І., на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року та на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022року, в якій просив скасувати оскаржені судові рішення як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди:

не встановили, чи були використані відносно ОСОБА_2 усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, оскільки знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності;

не звернули увагу, що предметом спору в справі № 753/15313/17 була земельна ділянка з кадастровим номером :96:067:0001 загальною площею 1,6191 га, місце розташування земельної ділянки площею 0,0669 га на АДРЕСА_1 , яка закріплена за ОСОБА_1 , судами встановлено не було;

не врахували, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьком та сином, такі висновки ґрунтуються на припущеннях;

залишили поза увагою, що встановлені у справі № 753/15313/17 обставини мають преюдиціальне значення у випадку розгляду справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, проте ОСОБА_2 не був стороною спору в зазначеній справі;

не встановили належність позивача у справі, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про те, що земельна ділянка площею 0,0669 га передана у користування ОСОБА_1 . Рішення ОК «СК «Вікторія» про передачу в користування спірної земельної ділянки позивачці, на думку відповідача, не є правовстановлюючим документом, який підтверджує користування земельною ділянкою, а є лише внутрішнім документом кооперативу;

проігнорували твердження відповідача, що адреса, за якою знаходиться закріплена за позивачкою земельна ділянка ( АДРЕСА_1 ), та адреса, за якою розташований будинок ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) - відмінні. Під час розгляду справи позивачка не зазначила, з якого часу вона фактично користується земельною ділянкою, чи дбала вона про неї та де проходять її фактичні межі. За таких обставин неможливо встановити, яким чином ОСОБА_2 перешкоджає позивачці користуватися належною їй земельною ділянкою.

Крім того, заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції у постанові від 02 лютого 2022 року зазначив, що рішення суду в частині позовних вимог, пред`явлених до державного реєстратора не оскаржується, тому не є предметом апеляційного перегляду, при цьому переглянув рішення суду першої інстанції повністю.

У серпні 2022 року від ОСОБА_1 та ОК «СК «Вікторія» до Верховного Суду надійшли відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у яких вони просять залишити касаційну скаргу без задоволення, оскаржені судові рішення без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість. Вказують, що суди зробили правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 з підстав того, що відповідач у порушення норм закону здійснив самочинне будівництво судового будинку на земельній ділянці, не відведеній для цього, чим порушив права позивачки, якій ця земельна ділянка передана кооперативом у користування.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2022 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції; у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржених судових рішень відмовлено.

02 серпня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду та передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 04 липня 2022 року вказано, зокрема, що підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду зазначено неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права; суд при вирішенні справи не застосував висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року в справі № 6-129цс17 та постановах Верховного Суду від 31 травня 2021 року в справі № 320/1889/17-ц, від 12 квітня 2021 року в справі № 653/104/19, від 19 січня 2022 року в справі № 201/5625/17, від 01 липня 2020 року в справі № 755/3782/17, від 24 травня 2018 року в справі № 922/2391/16.

Аналіз вимог касаційної скарги свідчить, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду оскаржуються в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в іншій частині не оскаржуються, а тому Верховним Судом не переглядаються.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що чоловік позивача ОСОБА_5 був членом ОК «СК «Вікторія» та землекористувачем ділянки площею 0,06 га на АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Відповідно до протоколу № 25 засідання правління ОК «СК «Вікторія» від 18 грудня 2010 року задоволено заяву ОСОБА_1 та вирішено прийняти її в члени обслуговуючого кооперативу «СК «Вікторія» замість померлого чоловіка та закріпити за нею вказану земельну ділянку.

Довідкою ОК «СК «Вікторія» № 16/17 від 02 травня 2017 року підтверджено, що ОСОБА_1 є членом кооперативу та сума внесків, встановлених загальними зборами, сплачена нею у повному обсязі.

Рішенням Київської міської ради від 28 грудня 2010 року № 526/5338 передано ОК «СК «Вікторія» у довгострокову оренду на 24 роки земельну ділянку площею 31,96 га для ведення колективного садівництва у мікрорайоні Осокорки в Дарницькому районі міста Києва за рахунок земель, не наданих у власність чи користування.

10 жовтня 2015 року між Київською міською радою та ОК «СК «Вікторія» укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого об`єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - мікрорайон Осокорки у Дарницькому районі м. Києва; розмір - 1,6191 га; цільове призначення - для ведення колективного садівництва, кадастровий номер :96:067:0001.

Строкове платне користування земельною ділянкою ОК «СК «Вікторія» зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується витягом від 10 жовтня 2015 року № 45446433.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року в справі № 753/15313/17 встановлено, що ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 та входить до складу земельної ділянки, переданої в оренду ОК «СК «Вікторія», самочинно без виділення її йому в користування в передбаченому законом порядку звів паркан та почав будівельні роботи.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23 жовтня 2018 року державним реєстратором Донським Я. С. зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на садовий будинок загальною площею 107,2 м2, житловою площею 50 м2 за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для реєстрації права власності зазначено довідку про показники, видану 09 липня 2018 року ТОВ «Українське БТІ та оцінки майна», технічний паспорт номер 957, виданий 22 грудня 2017 року ТОВ «Українське БТІ та оцінки майна.

За повідомленням голови правління ОК «СК «Вікторія» від 20 травня 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером :96:067:0001 поділена для передачі членам кооперативу для безоплатної приватизації. ОСОБА_1 передана земельна ділянка з кадастровим номером :96:067:0015, на якій розташована самовільно збудована ОСОБА_2 будівля.

ОСОБА_2 не є членом кооперативу, заяву про вступ до кооперативу не подавав.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України.

У частині другій статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (провадження № 12-58гс21) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України засвідчує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанови від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункти 6.31-6.33) та від 23 червня 2020 року в справі № 680/214/16-ц) (пункти 53-56))». Схожий за змістом міститься висновок у постанові Верховного Суду від 01липня 2020 року № 755/3782/17 та від 08 липня 2020 року в справі № 922/1349/18 на яку посилається заявник, як на підставу касаційного оскарження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року по справі № 201/5625/17 (провадження № 61-6193св21) зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих приписах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання».

У постановах Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року в справі № 6-129цс17 та Верховного Суду від 31 травня 2021 року в справі № 320/1889/17-ц, від 12 квітня 2021 року в справі № 653/104/19, на які посилається заявник як на підставу касаційного оскарження, зазначено, що знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

У справі, яка переглядається:

суди встановили, що протоколом № 25 засідання правління ОК «СК «Вікторія» від 18 грудня 2010 року задоволено заяву ОСОБА_1 та вирішено прийняти її в члени обслуговуючого кооперативу «СК «Вікторія» замість померлого чоловіка та закріпити за нею земельну ділянку на АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються довідкою ОК «СК «Вікторія» № 16/17 від 02 травня 2017 року;

аналіз матеріалів справи свідчить, що відповідно до акта обстеження земельної ділянки № 17-1213/02 від 02 серпня 2017 року, складеного Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), встановлено, що частина земельної ділянки, наданої обслуговуючому кооперативу в оренду, огороджена та на ній розміщено тимчасову споруду й складено будівельні матеріали. Вказана земельна ділянка самовільно зайнята ОСОБА_3 , який не є членом ОК «СК «Вікторія». У зауваженні до акту зазначено, що самовільно зайнята земельна ділянка знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , яка є членом кооперативу та своєчасно сплачує усі внески.

За таких обставин встановивши, що садовий будинок площею 107,2 м2 збудовано без дозвільних документівна земельній ділянці, користувачем якої є позивач і яка заперечує проти визнання права власності на будинок за ОСОБА_2 , суди зробили правильний висновок про порушення прав ОСОБА_1 як належного землекористувача. При цьому суди обґрунтовано виходили з того, що ОСОБА_2 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження законності набуття ним права власності на садовий будинок, правомірність здійснення ним будівництва будинку та користування земельною ділянкою.

Суд апеляційної інстанції вмотивовано відхилив доводи ОСОБА_2 про те, що позивачем не доведено, що земельна ділянка, на якій збудований садовий будинок, перебуває у її користуванні й що ОСОБА_1 є належним позивачем за цим позовом, оскільки ОК «СК «Вікторія» надало документи на підтвердження факту правомірного користування ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 6,7 га на АДРЕСА_1 , на якій здійснено самочинне будівництво садового будинку, зареєстрованого за ОСОБА_2 . Обставини того, що позивачка є належним користувачем земельної ділянки на АДРЕСА_1 , встановлені й постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року в справі № 753/15313/17.

Відповідно до частини четвертої статті 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аргументи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 не був стороною у цивільній справі № 753/15313/17, а тому рішення у ці й не має преюдіційного значення для вирішення цього спору, не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно зазначив апеляційний суд, вказаним судовим рішенням встановлено порушення прав ОСОБА_1 зайняттям земельної ділянки, яка передана їй у користування ОК «СК «Вікторія», членом якого є позивачка і якому земельна ділянка передана в оренду на підставі чинного договору оренди. Також указаним судовим рішенням встановлено, що самовільне будівництво здійснюється на адресою АДРЕСА_1 і саме за вказаною адресою вподальшому земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :96:067:0015 та встановлено зведення садового будинку, який зареєстрований на праві власності за відповідачем.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_2 на відмінність адреси, за якою розташована земельна ділянка, закріплена за позивачкою АДРЕСА_1 та за якою розташований будинок відповідача АДРЕСА_2 з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів присвоєння адреси самочинно збудованому будинку відповідача. ОСОБА_2 не надав суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за ним на садовий будинок та будь-яких рішень органів, уповноважених на присвоєння або зміну адреси щодо об`єкта нерухомості, який розташований на земельній ділянці.

Апеляційний суд обґрунтовано відхилив посилання ОСОБА_2 на обставину того, що позивач не здійснювала забудову земельної ділянки, адже земельна ділянка виділена для ведення колективного садівництва та передана в оренду кооперативу, здійснення забудови ділянки є правом, а не обов`язком члена кооперативу і не дає підстав особам, які не є членами кооперативу, здійснювати самовільне зайняття земельної ділянки, яка використовується під огородництво або садівництво.

Інші аргументи касаційної скарги щодо позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою стосуються переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Разом з тим, колегія суддів приймає аргументи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, що суд апеляційної інстанції у постанові від 02 лютого 2022 року, зазначивши, що рішення районного суду в частині позовних вимог, пред`явлених до державного реєстратора, не оскаржується, переглянув його у повному обсязі, з таких мотивів.

У справі, яка переглядається, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (том 2, а.с.154).

Тобто, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року в частині задоволених позовних вимог про скасування запису та рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржував.

В описовій частині постанови суд апеляційний суд правильно зазначив межі апеляційного перегляду, проте в резолютивній частині вказав на залишення рішення суду першої інстанції без змін у повному обсязі.

За таких обставин постанова Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року в частині залишення без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року про задоволення позовних вимог про скасування запису та рішення про державну реєстрацію права власності підлягає скасуванню. З урахуванням того, що постанова апеляційного суду в зазначеній частині ОСОБА_2 до апеляційного суду не оскаржувалась, відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року в справі № 6-129цс17 та постановах Верховного Суду від 31 травня 2021 року в справі № 320/1889/17-ц, від 12 квітня 2021 року в справі № 653/104/19, від 19 січня 2022 року в справі № 201/5625/17, які були підставою для відкриття касаційного провадження, у зв`язку з чим касаційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін.

Оскаржена постанова апеляційного суду в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга в цій підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду в цій частині скасуванню.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без змін.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року в частині залишення без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на садовий будинок та запису про право власності скасувати.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року в скасованій частині втрачають законну силу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук