Провадження № 2/761/4528/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
31 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Пономаренко Н.В.
за участю секретаря: Бражніченко І.О.
представника позивача: Кального Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно отриманих коштів,-
в с т а н о в и в:
У травні 2021 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про повернення безпідставно отриманих коштів, в якій позивач просив суд стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача 4390,94 грн. з яких: 4386,94 грн. та 4,00 грн. (3% річних) вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.04.2020 ОСОБА_1 (далі - «Позивач») стало відомо про те, то приватним виконавцем Клітченко O.A. відкрито виконавче провадження № 59994951 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни вчиненого 13.08.2019 на спеціальному бланку нотаріальних документів ННХ 795906 та зареєстровано в реєстрі за № 1718, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 500347770 від 28.02.2013 року.
При цьому позивач зазначає, що 20 липня 2020 року рішенням Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/12467/20 виконавчий напис визнано таким що не підлягає виконанню. У рамках виконавчого провадження № 59994951 з виконання Виконавчого напису, до визнання його таким що не підлягає виконанню, з Позивача було стягнуто на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 4386,94 грн. та 400,00 грн. в рахунок витрат виконавчого провадження.
Позивач вважає, що у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава для стягнення коштів за ним, а кошти що були стягнені підлягають поверненню.
При цьому позивач зазначає, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період із 15.05.2021 року по 25.05.2021 року у сумі 4,00 грн.
Вище викладене стало підставою для звернення до суду з позовом та посилаючись на ст.. 1212 ЦК України просить суд позов задовольнити.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивач в судове засідання позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини нявки суду не повідомив.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.
У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2020 р. у цивільній справі №761/12467/20 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Броварськогорайонного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий напис від 13.08.2019, вчинений на спеціальному бланку нотаріальних документів ННХ 795906та зареєстрований в реєстрі №1718, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості по кредитному договору №500347770 від 28.02.2012, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 29.09.2020 (а.с. 9-14).
Згідно звіту про здійсненні відрахування та виплати ві28.05.2020 №367 Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_2 по Постанові від 19.03.2020 року ВП № 59994951 згідно виконавчого напису №1718 від 13.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатова А.А. за період з квітень 2020 по травень 2020 рік утримана сума становить 4 786,95 грн. (а.с. 23).
Крім того, згідно листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни від 15.04.2021 року за №16774, на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №59994951, з примусового виконання виконавчого напису №1718, виданого приватним нотаріусом БРНО Гамзатова А.А. 13.08.2019 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 92673,55 грн.. Разом із цим, повідомлено, що за вказаним виконавчим провадженням з боржника стягнуто 400,00 грн. витрат виконавчого провадження та 4 386,94 грн. на користь стягувача ТОВ « Вердикт Капітал» (а.с. 18).
Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16.
Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 2689 від 20.08.2019 р таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з ОСОБА_3 коштів в розмірі 5044,72 грн. було безпідставним.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «Вердикт-Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 4 386,94 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 4,00 грн., в порядку ст. 625 ЦК України, то слід зазначити наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 1214 ЦП України зі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки проценти, в даному випадку, в заяві не встановлено, вимоги щодо повернення безпідставно набутого майна, які регулюються відповідно до ст. 1212 ЦК України за своєю природою не є грошовим зобов`язанням і тому не регулюється ст. 625 ЦК України, а відтак, позовна вимога, щодо стягнення 3 % річних, не підлягає задоволенню.

Крім того, вимоги пред`явлені по зобов`язанням визначеним у ст. 1212 ЦК України це не грошове зобов`язання, а тому вимоги ст. 625 ЦПК України, не регулюють вказані правовідносини, так як не було грошового зобов`язання та обов`язку його повернути у певний строк.

Розподіляючи судові витрати суд керується наступним.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Згідно ст.141 ЦПК України, з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.04.2020 р. № 10-04/20, укладений між адвокатом Кальним Д.І. та Шевченко Ю.А., додаткова угода до Договору №10-04/20 про надання правової (правничої) допомоги від 10.04.2020 року, додаток до Догоовру №10-04/20 про надання правової (правничої) допомоги від 10.04.2020 року від 07.05.2021 року, копія платіжного доручення №63638451 від 15.06.2021 року про сплату 2400,00 грн.
Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю зі складністю справи.
Оскільки представником позивача було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, умовами укладеного між сторонами договору не перевищує передбачений розмір гонорару адвоката, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 2400,00 грн. є співмірними із складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81, 211, 223, 263,265,280-289,285,289 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, суд -
в и р і ш и в :
позов - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» (м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті кошти в розмірі 4386,94 грн., судовий збір у розмірі 908,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 2400,00 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: