КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4567/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Верланова С.М., Гуля В.В.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Білик Катерини Василівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 03 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», про визнання права користування частиною квартири,-

в с т а н о в и в:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, про визнання права користування частиною квартири. Зазначила, що 14 лютого 1983 року на підставі ордера №19660 серії Б ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було передано у найм квартиру АДРЕСА_1 . Квартира складається з двох житлових кімнат площею 11,3 кв. м. та 18,9 кв. м., а також з наступних приміщень : кухня - 7,9 кв. м; ванна кімната - 2,6 кв. м; вбиральня - 1 кв. м; коридор-7,1 кв. м; балкон-6,0 кв. м. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року ОСОБА_3 у вказаній квартирі виділено в користування окрему кімнату площею 11, кв.м, а ОСОБА_4 окрему кімнату площею 18,9 кв.м. Зобов`язано Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію укласти із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 окремі договори найму. 20 липня 2004 року на підставі розпорядження органу приватизації Святошинської районної у місті Києві ради 37/100 частки квартири передано у приватну власність ОСОБА_3 , а також їй видане свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , яке зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації. Житлова кімната, в якій проживав ОСОБА_4 залишилася у його наймі, а додаткові приміщення у спільному користуванні з ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після приватизації житлової кімнати ОСОБА_3 продовжила користуватися всіма допоміжними приміщеннями, а також утримувати кімнату, яка належала покійному ОСОБА_4 . 09 листопада 2004 року ОСОБА_3 подарувала 37/100 частки квартири своїй онуці - ОСОБА_2 . На даний час, 37/100 частки квартири належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а 63/100 частки квартири належить територіальній громаді міста Києва.

Позивачка зазначає, що з 09 грудня 2010 року спільно із сім`єю свого брата ОСОБА_5 вона почала проживати в квартирі АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син- ОСОБА_6 , який проживає в зазначеній квартирі разом з нею. 28 березня 2019 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір найму квартири, що належить громадянам на праві приватної власності. Відповідно до п. 1.1 договору ОСОБА_2 надає їй як наймачу і членам її сім`ї, в тому числі і тим, які з`являться після укладення даного договору, у безстрокове користування кімнату, загальною площею 19,16 кв.м, що становить 37/100 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 50,70 кв.м, що складається з кімнат площею 11,3 кв.м та 18,9 кв.м, а також наступних приміщень: кухня - 7,9 кв.м; ванна кімната - 2,6 кв.м; вбиральня - 1кв.м; коридор -7,1 кв.м; балкон - 6,0 кв.м. 31 березня 2021 року вона звернулась до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про надання їй у користування ізольованого житлового приміщення у квартирі АДРЕСА_1 , а саме 63/100 частки квартири, на підставі ч.2 ст. 54 ЖК Української РСР та п.67 Правил обліку громадян № 470, відповідно до яких ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов, надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. 21 квітня 2021 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація письмово повідомила її повідомила, що право на приєднання суміжної кімнати встановлюється лише в квартирах державного і громадського житлового фонду, де мешкають наймачі жилої площі. Оскільки кімната в квартирі приміщення у квартирі АДРЕСА_1 є приватною власністю, у Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації відсутні законні підстави для поліпшення житлових умов за рахунок приєднання житлової площі. Позивачка ОСОБА_1 зазначила, що за вказаною адресою вона проживає понад 10 років, що свідчить про сталість відносин найму. З моменту вселення у квартиру вона та члени її сім`ї несуть витрати, пов`язані із використанням квартири та всіх допоміжних приміщень, в тому числі і кімнати, в якій проживав покійний ОСОБА_4 . Згідно довідок Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації №513 від 29.08.2017 р. та №155 від 22.03.2021 р. вона перебуває на квартирному обліку з 25.03.2011 року та має статус особи, яка потребує поліпшення житлових умов. Після народження сина останній також був поставлений на квартирний облік відповідно до Протоколу засідання громадської комісії з житлових питань Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 23.12. 020 р. №33, що підтверджує право на отримання суміжного ізольованого жилого приміщення, яке звільнилося.

ОСОБА_1 просила визнати за нею права користування ізольованим житловим приміщенням, а саме, 63/100 часткою квартири АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати площею 18,9 кв.м, та допоміжних приміщень: кухня - 7,9 кв.м; ванна кімната - 2,6 кв.м; вбиральня - 1кв.м; коридор -7,1 кв.м; балкон - 6,0 кв.м.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 03 грудня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального права. Вважає, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував договір найму, застосувавши до правовідносин положення ст. 61 ЖК Української РСР, оскільки вказана норма поширюється виключно на відносини найму житлових приміщень державного і громадського житлового фонду. Натомість кімната, яка перебуває у її наймі не відноситься до державного чи громадського житлового фонду, а є приватною власністю. Згідно ст.158 ЖК Української РСР використання нею кімнати має всі ознаки, які притаманні договору найму, вона є законним наймачем кімнати площею 11,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 та має право на отримання в користування ізольованого житлового приміщення у зазначеній квартирі - 63/100 частки квартири, на підставі ч.2 ст. 54 ЖК Української РСР. Жилі приміщення 11,3 кв.м. та 18,9 кв.м. є єдиною квартирою, а тому після звільнення ізольованого приміщення площею 18,9 кв.м. воно надається іншим особам, які мають статус наймача будь-якого жилого приміщення в квартирі. Звертає увагу на те, що ст.54 ЖК Української РСР не диференціює наймачів житлових приміщень державного і громадського житлового фонду та житлових приміщень, які винаймають житло у громадян. Відмова в укладенні з нею відповідного договору найму підтверджує факт заперечення її права на отримання в користування спірної кімнати, що є достатньою підставою для вирішення заявлених нею позовних вимог про визнання права користування житловим приміщенням.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

В судове засідання представники Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутності.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі ордера №19660 серії Б, виданого відповідно до рішення виконкому Радянської ради від 14 лютого 1983 року ОСОБА_3 та члену її сім`ї ОСОБА_4 було передано у найм квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Відповідно до технічної документації квартира складається з двох житлових кімнат площею 11,3 кв. м. та 18,9 кв. м., а також з наступних приміщень : кухня - 7,9 кв. м; ванна кімната - 2,6 кв. м; вбиральня - 1 кв. м; коридор-7,1 кв. м; балкон-6,0 кв. м. (а.с. 15-17).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року змінений договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 та виділено ОСОБА_3 у користування окрему кімнату площею 11,3 кв.м, а ОСОБА_4 - окрему кімнату площею 18,9 кв.м. (а.с. 18-19).

20 липня 2004 року на підставі розпорядження органу приватизації Святошинської районної у місті Києві ради 37/100 частки квартири передано у приватну власність ОСОБА_3 та видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , яке зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

09 листопада 2004 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_2 договір дарування належної їй 37/100 частин квартири АДРЕСА_1 .(а.с. 21-22).

Відтак, на час розгляду даної справи судом власником 37/100 частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , а 63/100 частки квартири належить територіальній громаді міста Києва.

28 березня 2019 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_1 договір, за умовами якого останній у найм (безстрокове користування) кімнату, загальною площею 19,16 кв.м, що становить 37/100 частки квартири, загальною площею 50,70 кв.м, що складається з кімнат площею 11,3 кв.м та 18,9 кв.м, а також наступних приміщень: кухня - 7,9 кв.м; ванна кімната - 2,6 кв.м; вбиральня - 1кв.м; коридор -7,1 кв.м; балкон - 6,0 кв.м. (а.с. 49-52).

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про надання у користування ізольованого житлового приміщення у квартирі АДРЕСА_1 , а саме 63/100 частки квартири, на підставі ч.2 ст. 54 ЖК Української РСР та п.67 Правил обліку громадян № 470 (а.с. 44-45).

21 квітня 2021 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила ОСОБА_1 , що право на приєднання суміжної кімнати встановлюється лише в квартирах державного і громадського житлового фонду, де мешкають наймачі жилої площі. Оскільки кімната площею 11,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 є приватною власністю, у Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації відсутні законні підстави для поліпшення житлових умов за рахунок приєднання житлової площі (а.с. 46).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , Комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, про визнання права користування частиною квартири.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Так, ч. 1, 2 ст. 4 ЖК Української РСР визначено жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським об`єднанням (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

ЖК Української РСР окремо визначає правовий статус, виникнення права та порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду та жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду.

Відповідно до положень ст. 158 ЖК Української РСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі.

Відповідно до положень ст. ст. 58, 61 ЖК УРСР єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є ордер, який видається на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради, а користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Отже, право користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду виникає на підставі ордера та договору найму, або внаслідок вселення до такого жилого приміщення як члена сім`ї наймача.

Відповідно до умов укладеного з ОСОБА_2 договору позивачка ОСОБА_1 є наймачем житлового приміщення кімнати площею 11,3 кв.м., яке належить до приватного житлового фонду, в квартирі АДРЕСА_1 , та перебуває разом з сім`єю на квартирному обліку в загальній черзі.

Частиною 2 ст. 54 ЖК України передбачено, що ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (ст.34) надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі, При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу (13,65 кв.м на одну особу), крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову площу.

Відтак, після надання жилого приміщення, що звільнилося в квартирі, загальний розмір жилої площі (йдеться про суму площі, яку особа займає, і площі, яка звільнилася) не може перевищувати 13,65 кв.м. на одну особу. Виходячи з системного аналізу даної норми право отримати жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, може бути реалізоване виключно наймачами жилого приміщення державного і громадського житлового фонду і не може бути реалізоване наймачем жилого приміщення приватного житлового фонду.

З цих підстав Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація обґрунтовано відмовили ОСОБА_1 в наданні їй у користування ізольованого житлового приміщення у квартирі АДРЕСА_1 , а саме 63/100 частки квартири, а суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування частиною квартири.

Укладання між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 договору найму квартири приватного житлового фонду не надає їй права на отримання у користування житлового приміщення, яке звільнилося, на підставі ст. 54 ЖК України, оскільки ОСОБА_1 не має статусу наймача за правилами ст.61ЖК України.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неправильне застосування судом положень ст. 61 ЖК Української РСР. Суд першої інстанції правильно визначився із правовим статусом житлових приміщень та нормами права, які підлягають застосуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Білик Катерини Василівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2022 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Верланов С.М.

Гуль В.В.