Справа № 307/1513/22
Провадження № 2/307/334/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Мотринець Т.І., з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та встановлення порядку користування спільним сумісним нерухомим майном.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , від імені якого діє представник ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовною заявою та із заявою про збільшення позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та встановлення порядку користування спільним сумісним нерухомим майном.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений 22 липня 2006 року та зареєстрований відділом РАЦС Тячівського РУЮ за актовим записом № 78.

Рішенням Тячівського районного суду від 15.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

За період шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У шлюбі, згідно із нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26 лютого 2014 року, сторони придбали земельну ділянку к.н. :08:003:0115 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0697 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ., титульним покупцем ділянки виступила відповідачка, як представник сім`ї.

На зазначеній ділянці протягом року сторони побудували житловий будинок, проте ввели в експлуатацію цей будинок в 2015 році також від імені відповідачки, як титульного власника.

Загальна площа житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , складає 148,8 кв.м., з них 43 кв.м. - житлова площа.

У березні 2018 року , вже після розірвання шлюбу, на підставі поданих відповідачкою реєстратору речових прав на нерухоме майно документів, а саме: декларації про завершення будівництва, технічного паспорту на житловий будинок, договору купівлі-продажу земельної ділянки к.н. :08:003:0115, розташованої в АДРЕСА_1 , призначеної для обслуговування спільного житлового будинку, право власності на спід ьний житловий будинок було зареєстроване за відповідачкою, як титульним власником. Тобто в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості щодо відповідачки, як власника 1/1 частки (цілої частини).

Стверджує, що наразі, через розірвання шлюбу між стронами, існує ризик порушення відповідачко, як титульним власником , прав позивача на розпорядження його часткою.

Тому просить суд визнати житловий будинок загальною площею 148,80 кв. метрів та земельну ділянку к.н. :08:003:0115, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю, набутою у шлюбі відповідачкою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в рівних частинах, по Ѕ за кожним, а також встановити порядок користування цим нерухомим майном, а саме: виділити у користування позивачу: дві ізольовані кімнати (№№7,10 на платі технічного паспорту) площею 8,8 кв.м та 13,8 кв.м. на II (мансардному) поверсі, загальною площею 22,6 кв.м., а також гараж (кімната № НОМЕР_1 І поверху в техпаспорті) площею 24,4 кв.м..; виділити у користування відповідачці : ізольовані кімнати №№8,9 на II (мансардному) поверсі ( на плані технічного паспорту площею по 10,2 кв.м) та балкон ( літ.а, площею 7,1 кв.м. ) , загальною площею 27,5 кв.м., а також терасу літери а площею 15,1 кв.м.; у спільному користуванні співвласників залишити кімнати столової ( кімната №і на І поверсі площею 57,5 кв.м.) , санвузола (кімната №4 на І поверсі, площею 3,6 кв.м,) комори ( кімната №2 площею і,8 кв.м.), розташовані на І поверсі, крім того кімнату ванної ( кімната №6 на II (мансардному) поверсі площею 9,7 кв.м.), сходинкову клітинку (приміщення 5 площею 8,8 кв.м), а також земельну ділянку к.н. :08:003:0115, призначену для обслуговування спільного житлового будинку, в т.ч. двір, огорожу, калітку та ворота домоволодіння.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просить застосувати строки позовної давності до даного позову.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений 22 липня 2006 року та зареєстрований відділом РАЦС Тячівського РУЮ за актовим записом № 78.

Рішенням Тячівського районного суду від 15.05.2017 року, що набуло законної сили 25.05.2017 року, шлюб між сторонами розірвано.

Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індксний номер 18302254 від 26.02 2014 та 20602177 від 16.04.2014 стверджено, що ОСОБА_4 , згідно із нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26 лютого 2014 року, є влаником земельної ділянки к.н. :08:003:0115 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,0697 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індесний номер 117228438 від 15.03.2018 року, ствреджено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 148,80 кв. метрів , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Як встановлено судом відповідачкою придбано як вищевказану земельну ділянку, так і житловий будинок в період з 22.07.2006 по 15.07.2017 року, тобто в період шлюбу, і це майно могло б бути визанно судом спільною сумісною власністю сторін, однак позивач пропустив строки звернення до суду з даним позовом.

Згідно ст..256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України передбачено, що, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.2 ст.72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

А відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається шлюб між сторонами розірвано 15.05.2017, а з позовом про визання майна спільним сумісним майном позивач звернувся 17 травня 2022 та збільшив позовні вимоги вимогою про встановлення порядку користування спільним сумісним нерухомим майном 04.08.2022, тобто поза межами строку позовної давності.

В судовому засіданні ні позивачем, ні його предстником не доведено те, що ОСОБА_3 не знав, чи не міг дізнатися про порушення свого права.

Отже, позивачу було відмо як про розірвання шлюбу з відповідачкою, так і про оформлення права власності за нею на вказані житловий буинок та земельну ділянку, і він мав можливість реалізувати своє право на частку у спільному майні подружжя шляхом звернення до суду з відповідними позовами у строки, передбачені ст.257 ЦК України та ч.2 ст.72 СК Украни.

За таких обставин, суд важає, що в задовленні позову ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та встановлення порядку користування спільним сумісним нерухомим майном, слід відмовити у зв`язку пропуском строку позовної давності.

З урахуванням того, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у справі слід віднести за його рахунок.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-78, 81, 83, 89, 133, 141,256, 257, 258, 259, 261, 264-265, 267, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю та встановлення порядку користування спільним сумісним нерухомим майном -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 14.11.2022.

Суддя: В.В. Чопик