ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/2733/19 Номер провадження 22-ц/814/1174/22Головуючий у 1-й інстанції Рибальченко Л.М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 рокум. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представника позивача - адвоката Качмара В.О.,

розглянувши в м.Полтаві в режимі відеоконференції за допомогою програми EasyConе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі батька у вихованні дитини

за апеляційною скаргою адвоката Качмара Вячеслава Олександровича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 серпня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Рибальченко Л.М., в м. Харкові, зі складанням повного тексту 28.08.2021 року,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що від спільного проживання без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з відповідачем.

Вказує, що відповідач створює перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, самочинно, без його згоди змінила місце проживання, у зв`язку з чим просив усунути наявні перешкоди у його спілкуванні з донькою, встановивши способи, час та місця зустрічей та дозвілля.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 серпня 2021 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі батька у вихованні дитини задоволено частково.

Визначено наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши час: кожну першу та третю суботу місяця: з 14 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин; кожну другу та четверту неділю тижня: з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин до досягнення дитиною семирічного віку в присутності матері. ОСОБА_1 самостійно відвідує малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 з можливістю здійснювати з дочкою прогулянки та відвідування розважальних закладів.

Дозолено ОСОБА_1 відвідувати малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 з 14 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин 14 вересня кожного року, 07 січня кожного року, 19 грудня кожного року та в день свята Великодня з попереднім повідомленням телефоном, листом, смс-повідомленням ОСОБА_2 за три дні до дати відвідування.

Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у вільному їх спілкуванні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та винести нове, яким задовільнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Починаючи з листопада 2017 року донька проживає з матір`ю.

Обгрунтговуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував на перешкоди, які чинить йому відповідач у спілкуванні та вихованні дитини.

Районний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, своє рішення мотивував необхідністю у спілкуванні батька з донькою, врахувавши вік, потреби та інтереси дитини.

Колегія суддів, вважаючи достатньо обгрунтованим рішення суду першої інстанції, проте приходить до висновку про його зміну з таких підстав:

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 цього ж Кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дочкою, яка проживає з матір`ю, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність спілкування батька з дочкою.

При цьому встановлюючи порядок побачень батька з дочкою, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, дійшов правильного висновку про можливість визначення порядку (запропонованого органом опіки та піклування) періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам.

Разом з тим, в резолютивній частині рішення районний суд, встановлюючи порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4 , визначив дні для побачень до досягнення дитиною семирічного віку в присутності матері, жодним чином не обгрунтувавши цю межу віку дитини та не звернувши увагу на те, що висновок органу опіки та піклування не містить будь-яких застережень з цього приводу.

Колегія суддів вважає за доцільне змінити рішення суду в цій частині, виключивши встановлення віку дитини, а також враховуючи ту обставину, що проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача, як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька.

У даній справі встановлено, що сторони проживали разом до досягнення дитиною півторамісячного віку, після чого постійно ОСОБА_5 проживає з матір`ю і має сталий емоційний зв`язок з нею, спілкування дочки з батьком носили епізодичний характер, між батьками дитини існували спори і такі обставини свідчать про наявність перешкод у вихованні і спілкуванні дитини з батьком.

Колегія суддів, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи.

Установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з дочкою , суд апеляційної інстанції, враховуючи стать дитини, її вік, дійшов висновку про доцільність встановити порядок та спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою відповідно до висновку, зробленого органом опіки і піклування, який відповідає інтересам дитини, визначивши порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши час: кожну першу та третю суботу місяця: з 14 години до 17 години; кожну другу та четверту неділю місяця : з 15 години до 18 години в присутності матері ОСОБА_2 .

Визначаючи дні відвідування позивачем доньки у свята, суд першої інстанції помилково не зазначив можливість спілкування на Новий Рік, у зв`язку з чим слід доповнити в третьому абзаці резолютивної частини рішення словами «1 січня кожного року».

Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо :

-надання право ОСОБА_1 безперешкодного спілкування з дочкою ОСОБА_3 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, відвідування дошкільних/шкільних навчальних закладів, гуртків за участю ОСОБА_4 ;

-зобов`язання ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про виїзд дочки за межі населеного пункту, в якому зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , про місце та адресу її перебування та дату повернення;

-зобов`язання ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про зміну існуючих засобів зв`язку (номеру телефону або адреси електронної пошти ОСОБА_4 ).

Суд першої інстанції не навів переконливих доводів відмови в задоволенні перелічених вимог, хоча вони не заперечувались відповідачем.

Разом з тим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо проведення спільного відпочинку із дочкою по досягненню семирічного віку без присутності матері, в тому числі під час шкільних канікул, так як з урахуванням вікових змін дочки ( яка на даний час не досягла 5 років), її розвитку та потреб, ставлення до батька позивач не позбавлений у майбутньому ( у разі недосягнення згоди з відповідачем) права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні малолітньої дочки, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Не можуть бути задоволені позовні вимоги щодо надання можливості відвідування малолітньою ОСОБА_6 місця проживання батьків ОСОБА_1 , так як вони не є сторонами даного спору, що виник між батьками дитини.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач самовільно, без згоди позивача змінила місце проживання малолітньої дочки, так як зміна адреси проживання, не є зміною місця проживання дитини в розумінні ст.29 ЦК України та ст.160 СК України. Дитина як проживала з мамою, так і залишається проживати з нею.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про зміну оскарженого рішення в зазначеній частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Качмара Вячеслава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 серпня 2021 року змінити, визначивши порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши час: кожну першу та третю суботу місяця: з 14 години до 17 години; кожну другу та четверту неділю місяця : з 15 години до 18 години в присутності матері ОСОБА_2 .

Доповнити в третьому абзаці резолютивної частини рішення щодо відвідування ОСОБА_1 доньки на свята словами «01 січня кожного року».

Надати право ОСОБА_1 право безперешкодного спілкування з дочкою ОСОБА_6 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, відвідування дошкільних/шкільних навчальних закладів, гуртків за участю ОСОБА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про виїзд дочки за межі населенного пункту, в якому зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , про місце та адресу її перебування та дату повернення.

Зобов`язати ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про зміну існуючих засобів зв`язку (номеру телефону або адреси електронної пошти ОСОБА_4 ).

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.06.2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

Л.І. Пилипчук