КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 373/521/21 Головуючий у 1 інстанції: Хасанова В.В.
Провадження № 22-ц/824/4574/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Верланова С.М., Гуля В.В.

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав», третя особа: Генеральний директор Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» ОСОБА_2, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» (далі - НІЕЗ «Переяслав»), третя особа: Генеральний директор НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_2 , про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Зазначив, що 01.07.2002 його було прийнято на роботу до НІЕЗ «Переяслав», а 01.06.2014 переведено на посаду заступника генерального директора з наукової роботи. Наказами генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 10.02.2017 №2-ДС, від 10.02.2017 №3-ДС, від 20.02.2017 №4-ДС йому оголошено догани за порушення трудової дисципліни. Наказом генерального директора НІЕЗ Переяслав від 07.03.2017 №19-ОС він був звільнений з посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01.11.2019 відмовлено в задоволенні його позову до НІЕЗ «Переяслав», третя особа: генеральний директор НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_2, про визнання наказів про застосування дисциплінарних стягнень, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2020 року рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01.11.2019 року скасовано, визнано незаконними та скасовано вказані вище накази, поновлено його на посаді заступника генерального директора з наукової роботи НІЕЗ «Переяслав», стягнуто з НІЕЗ «Переяслав» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.03.2017 до 12.02.2020 в сумі 708897,28 грн. та 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Постановою Верховного Суду від 21.10.2020 року постанову Київського апеляційного суду від 12.02.2020 залишено без змін. Наказ про поновлення його на посаді відповідачем видав 23.12.2020 року, з яким він був ознайомлений 08.01.2021 року. ОСОБА_1 просив стягнути з НІЕЗ «Переяслав» середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період із 13.02.2020 по 08.01.2021 в розмірі 219096,00 грн. з наступним утриманням з цієї суми податків і загальнообов`язкових платежів.

РішеннямПереяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з НІЕЗ «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.02.2020 по 22.12.2020 в розмірі 210332,16 грн. Стягнуто з НІЕЗ «Переяслав» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2103,33 грн.

В апеляційній скарзі НІЕЗ «Переяслав» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає , що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам НІЕЗ «Переяслав», що затримка виконання рішення суду про негайне поновлення позивача на роботі мала місце з поважних причин. Зазначає, що станом на 12.02.2020 року у штатному розкладі НІЕЗ «Переяслав» була відсутня посада заступника генерального директора з наукової роботи. Для внесення змін до штатного розкладу та введення вказаної посади НІЕЗ «Переяслав» 23.06.2020 року звернувся з листом до Міністерства культури та інформаційної політики України. На вказане звернення НІЕЗ «Переяслав» отримав відмову. Листами від 23.11.2020 року та 09.12.2020 року НІЕЗ «Переяслав» повторно звернувся до Міністерства культури та інформаційної політики України з аналогічним проханням. 18.12.2020 року наказом Міністерства культури та інформаційної політики України за №2401 були внесені зміни до штатного розкладу НІЕЗ «Переяслав», а23.12.2020 року наказом НІЕЗ «Переяслав»за №142-ОС позивача поновлено на посаді заступника генерального директора з наукової роботи. Листом від 24.12.2020 №572 позивач був повідомлений про видання наказу про поновлення на роботі, з яким позивач ознайомлений 08.01.2021 року. Апелянт зазначає, що позивач пропустив встановлений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду з даним позовом.

В апеляційній інстанції представник НІЕЗ «Переяслав» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання третя особа не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Київського апеляційного суду від 12.02.2020 задоволений частково позов ОСОБА_1 . Визнаний незаконним наказ НІЕЗ «Переяслав» №2-ДС від 10.02.2017 «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»; визнаний незаконним і скасований наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» №3-ДС від 10.02.2017 «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»; визнаний незаконним і скасований наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» №4-ДС від 20.02.2017 «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення»; визнаний незаконним і скасований наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» №19-ОС від 07.03.2017 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з наукової роботи НІЕЗ «Переяслав». Стягнуто з НІЕЗ «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.03.2017 по 12.02.2020 в сумі 708897,28 грн. та 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 19475,20 грн. (а.с. 27).

На підставі вказаної постанови Київського апеляційного суду 26.02.2020 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області виданий виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з наукової роботи НІЕЗ «Переяслав», який пред`явлений до виконання Переяслав-Хмельницького МР ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) (а.с. 43).

28.02.2020 року відділом Переяслав-Хмельницького МР ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61416144 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з наукової роботи НІЕЗ «Переяслав» (а.с. 46).

Постановою від 12.03.2020 року заступника начальника відділу Переяслав-Хмельницького МР ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) в межах виконавчого провадження №61416144 накладено штраф за невиконання рішення суду на боржника НІЕЗ «Переяслав» (а.с. 48).

07.04.2020 року заступником начальника відділу Переяслав-Хмельницького МР ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з направленням до правоохоронних органів повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення (а.с. 54).

23.12.2020 року генеральним директором НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_2 винесений наказ №142-ОС «Про виконання постанови Верховного Суду», яким визнано незаконним наказ від 10.02.2017 №2-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення». Визнано незаконним і скасовано наказ від 10.02.2017 №3-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», наказ від 20.02.2017 №4-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», наказ від 07.03.2017 №19-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з наукової роботи НІЕЗ «Переяслав» (а.с. 79).

ОСОБА_1 порушив питання про стягнення із НІЕЗ «Переяслав» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнув з НІЕЗ «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.02.2020 по 22.12.2020 в розмірі 210332,16 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Частиною 7 ст. 235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає працівнику можливість приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як встановлено судом, постанова Київського апеляційного суду від 12.02.2020 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з наукової роботи НІЕЗ «Переяслав» виконав лише 23.12.2020 року. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з НІЕЗ «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.02.2020 року по 22.12.2020 року на підставі ст. 236 КЗпП України в розмірі 210332,16 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта НІЕЗ «Переяслав» на поважність причин затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі.

Стаття 236 КЗпП України не містить жодних застережень щодо звільнення власника або уповноваженого ним органу від відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Наведений обов`язок виплати працівникові середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі не залежить від обставин та причин невиконання такого судового рішення. Аналогічні висновки були викладені в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 рокув справі №524/9275/17.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи НІЕЗ «Переяслав» на пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду з даним позовом, встановленого ст. 233 КЗпП України.

Частиною 1 ст.233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Вимога про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, а строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення таких виплат обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. Аналогічні висновки були викладені в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 461/1303/19.

Під час розгляду справи встановлено, що наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді був винесений 23.12.2020 року. З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомився 08.01.2021 року. Позов до суду поданий ОСОБА_1 05.04.2021. А відтак, посилання НІЕЗ «Переяслав» на пропуск позивачем строку звернення з даним позовом, установленого ст.233 КЗпП України, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Правильність розрахунків середнього заробітку, наведених у рішенні суду першої інстанції, НІЕЗ «Переяслав» не спростовував.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» залишити без задоволення, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 травня 2022 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Верланов С.М.

Гуль В.В.