П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 372/1347/22

Номер провадження 22-ц/824/10441/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Висоцької Г.В.., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та порядку стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , у якому, просила змінити визначений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року у справі № 372/3587/17 розмір аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 4 000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення кожного з дітей повноліття.

Позовна заява обґрунтована тим, що крім сплати аліментів, іншої участі у вихованні та утриманні дітей, відповідач не приймає. Наразі позивач з дітьми проживає в орендованій квартирі, щомісячна плата за яку, з урахуванням комунальних послуг, може перевищувати 7 500 грн. Діти сторін навчають в Обухівській школі № 5. Крім навчання син займається плаванням, за що позивач сплачує кошти у розмірі 70 грн. за одне відвідування басейну. З початку війни басейн не працює. Донька займається гімнастикою, за що позивач сплачує кошти у сумі 700 грн. на місяць. 18 січня 2022 року донька отримала на тренуванні травму, витрати на лікування якої, несла позивач. Позивач працює на фірмі «Друк» з мінімальною заробітною платою. Матеріальне становище позивача, наразі погіршилося. Заробітної плати позивача з урахуванням сплачуваних відповідачем аліментів, не достатньо для сплати за орендоване житло та занять дітей, купівлі дітям одягу, харчів та, зокрема, необхідних для навчання дітей речей.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 серпня 2022 року (а.с. 57-61) у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та порядку стягнення аліментів, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 20 серпня 2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваного рішення суду положенням ст.. 263 ЦПК України, просив рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на виконання якого, судом було видано виконавчий лист. Вказаний виконавчий лист, позивач до примусового виконання не пред`явила, оскільки сторони досягли усної домовленості про те, що відповідач буде щомісячно в добровільному порядку сплачувати кошти на дітей не менше 3 000 грн. Проте, відповідач, взяті на себе зобов`язання за домовленістю, не виконував, аліменти сплачував не регулярно та в меншій сумі, ніж була обумовлена. Жодної участі у додаткових витратах на дітей, відповідач не приймає. Позивач з дітьми проживають в орендованій квартирі, щомісячний розмір плати за яку, з урахуванням комунальних послуг, становить не менше 7 500 грн. Діти сторін займаються плаванням та гімнастикою, на що позивач витрачає кошти у сумі 1 200 грн. на місяць. Позивач працює на фірмі «Друк» за мінімальну заробітну плату. Заробітної плати позивача з урахуванням сплачуваних аліментів, не достатньо для оплати оренди житла, одягу, продуктів харчування для дітей та інших необхідних для дітей речей, зокрема, й для навчання. Оскаржуваним рішенням суду, інтереси позивача та дітей, не захищені. Скаржником було доведено, що її заробітної плати з урахуванням отриманих від відповідача аліментів, не достатньо для утримання дітей. Витрати скаржника на дітей перевищують витрати батька дітей на них. При цьому, діти постійно перебувають зі скаржником, яка навіть вимушена забирати їх з собою га роботу.

На думку скаржника, судом першої інстанції, під час ухвалення оскаржуваного рішення, було взято за основу лише надану відповідачем довідку про його заробітну плату, яка не була оцінена у сукупності з іншими доказами по справі. Скаржник вважає, що відповідач приховує свої доходи та ухиляється від сплати аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

31 жовтня 2022 року на електронну адресу Київського апеляційного суду, від відповідача, надійшов відзив на апеляційну скаргу. Разом з тим, у супереч приписам ч. 4 ст. 360 ЦПК України, до відзиву не додано докази надсилання його копії скаржнику. Крім того, вказаний відзив не містить електронного цифрового підпису відповідача, а тому він не враховується колегією суддів під час перегляду оскаржуваного рішення.

09 листопада 2022 року, від скаржника, на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив. Разом з тим, вказана відповідь на відзив, не містить доказів надсилання її відповідачу, у зв`язку з чим, колегія суддів не враховує її під час перегляду оскаржуваного рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доводів та доказів на підтвердження заявлених позивачем вимог, зокрема, доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища позивача, в тому числі, після ухваленого 02 березня 2018 року рішення суду. Суд зазначив, що зміна фінансового стану відповідача, а саме: розмір заробітної плати на рівні 7000 - 7500 грн. на місяць, оренда квартири, в якій відповідач проживає з своєю цивільною дружиною та її двома дітьми, розмір якої відповідно до наданого договору становить 5000 грн., період простою на підприємстві в зв`язку із воєнним станом, є підставою для відмови в зміні розміру та порядку стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 23 листопада 2017 року (а.с. 11-12).

На виконання вищевказаного рішення, 03 березня 2018 року судом видано виконавчий лист (а.с. 13).

Як вбачається з довідки про заробітну плату нарахована заробітна плата ОСОБА_3 з квітня 2021 року по березень 2022 року складає 92 129,67 грн.

Згідно договору оренди житлового приміщення від 01 квітня 2022 року, ОСОБА_2 з дітьми проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Орендна плата складає 5 000 грн./місяць (а.с. 16-17).

Згідно договору оренди квартири у приватної особи від 08 січня 2022 року, ОСОБА_3 з дружиною та дітьми проживають у квартирі АДРЕСА_2 . Орендна плата складає 5 000 грн./місяць (а.с. 40-41).

ОСОБА_7 є пенсіонером за віком, що підтверджується посвідченням (а.с. 43).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 , останній працював у ТОВ «Компанія «СКС», середньомісячна заробітна плата якого, без урахування податків, за травень-жовтень 2017 року становила 2 404 грн. 13 коп. (а.с. 44).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 , останній працює в ТОВ «Хюндай Мотор Україна» на посаді водія автотранспортного засобу, середньомісячна заробітна плата якого, без урахування податків, за квітень-листопад 2021 року складала 8 617 грн. 96 коп. (а.с. 45).

Так, відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 192 СК України визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20) зазначив, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 23 листопада 2017 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила змінити спосіб та розмір стягуваних за вищевказаним рішенням суду аліментів.

Разом з тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я погіршились, або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я відповідача.

Крім того, із наявних в матеріалах справи документів, не можливо встановити, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року.

Натомість, про те, що відповідач наразі не в змозі сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, свідчать наступні документи: договір оренди квартири у приватної особи від 08 січня 2022 року, згідно якого, відповідач проживає у орендованій квартирі із своєю цивільною дружиною та її двома дітьми, вартість орендної плати за яку становить 5000 грн./місяць; довідки про доходи відповідача, згідно яких, зокрема, середня заробітна плата відповідача за 2021 рік становила 9 543 грн. 15 коп. з урахуванням податків та 7 660 грн. 41 коп. без урахування податків; пенсійне посвідчення, з якого вбачається, що відповідач є пенсіонером за віком.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання скаржника на те, що між сторонами було досягнуто усної домовленості про сплату аліментів в добровільному порядку, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, невиконання усної домовленості між сторонами щодо сплати аліментів, не є підставою для зміни розміру аліментів та способу їх стягнення, встановлених рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2018 року.

Посилання скаржника на те, що діти сторін займаються плаванням та гімнастикою, на що вона витрачає кошти, не є підставою для зміни способу та розміру аліментів, оскільки зазначені витрати є додатковими витратами на дітей. В свою чергу, додаткові витрати на дитину не входять до переліку підстав визначених ст. 192 СК України, якою визначено підстави для зміни розміру аліментів.

Посилання скаржника на те, що відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дітей, не є підставою для зміни способу та розміру аліментів, оскільки додаткові витрати на дитину не входять до переліку підстав визначених ст. 192 СК України, якою визначено підстави для зміни розміру аліментів.

Посилання скаржника на те, що вона працює на фірмі «Друк» за мінімальну заробітну плату, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання скаржника на те, що відповідач приховує свої доходи та ухиляється від сплати аліментів, є лише припущенням скаржника, яке не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура