Справа № 682/934/22
Провадження № 2/682/410/2022
РІШЕННЯ
04 листопада 2022 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області у складі :
головуючої судді Мотонок Т.Я.,
з участю секретарки судових засідань Мелашенко О.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представник відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
16.06.2022 року до суду надійшов позов ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Горщар Б.А., до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку із навчанням.
В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що 10 червня 2010 року шлюб між нею та відповідачем за рішенням суду розірвано. За час шлюбу у колишнього подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент подачі позову досягнув повноліття. До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На теперішній час ОСОБА_5 є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту комп`ютерних технологій Національного університету «Львівська політехніка», термін навчання по 30.06.2025 р.. На період навчання ОСОБА_5 проживає у гуртожитку, вартість проживання у якому складає 5800 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач вважає, що син потребує матеріальної допомоги у розмірі 1500 грн. щомісячно. Як зазначає позивач, відповідач має можливість надавати допомогу у такому розмірі.
Тому, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 щомісячно аліменти на його утримання у зв`язку із навчанням у сумі 1500 грн. щомісячно на період навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.
28.09.2022 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_4 , в якому останній просить суд відмовити у позові ОСОБА_3 у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Вказує, що не має змоги сплачувати аліменти на повнолітнього сина на постійній основі. Стан здоров`я не дозволяє йому працювати на даний час. В березні 2018 року у нього почали виникати проблеми зі здоров`ям. Після проходження обстеження був встановлений діагноз : Кіста пінеальної залози. Гіпертонія 2 ступеня. На сьогоднішній день вирішується питання про проведення оперативного втручання. Вартість операції становить понад 200 000 тисяч. Він має направлення на консультацію до нейрохірурга в Інститут Нейрохірургії в м. Києві. Через проблеми зі здоров`ям відповідач не має змоги працювати, отримує тільки соціальну допомогу на сестру ОСОБА_6 в розмірі 2393 грн. на місяць, якій встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, за якою він здійснює догляд. Окрім того, ОСОБА_4 01.07.2017 року уклав шлюб, від якого подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сину ОСОБА_8 встановлено діагноз : РАС, алалія, стереотипні форми поведінки. Потребує довготриваючого лікування ( реабілітації), а саме: АВА терапія, дефектолог, логопед.
Відповідач зазначає, що за таких обставин він не може надавати сину допомогу у розмірі 1500 грн. щомісячно. Однак, усвідомлюючи свій обов`язок перед сином, надав йому 50% коштів на оплату гуртожитку. У разі наявності коштів зобов`язується допомагати сину ОСОБА_9 . Також відповідач вказує, що розмір аліментів, визначений позивачем, є завищеним та не відповідає принципам розумності та справедливості. Позивач не навела мотиви, з яких вона виходила, визначаючи суму аліментів.
04.11.2022 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 поданий позов підтримав. Вказав, що у зв`язку із навчанням повнолітнього сина ОСОБА_5 позивачка несе витрати на оплату гуртожитку, в якому проживає її син. Представник позивача зазначив, що відповідач повинен брати участь у матеріальному забезпеченні сина.
Представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вказав, що відповідач ОСОБА_4 не має змоги сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, оскільки на даний час не працює через проблеми зі здоров`ям, що підтверджено відповідними медичними висновками, має на утриманні сестру ОСОБА_6 , якій встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, у зв`язку із чим остання потребує постійного догляду. Окрім того, неповнолітній син відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має проблеми зі здоров`ям, внаслідок чого він потребує довготривалого лікування та реабілітації. Окрім того, єдиний дохід який отримує відповідач на даний час це соціальна допомога на сестру в розмірі 2393 грн. на місяць. Також, представник відповідача повідомив, що відповідачем здійснювалась оплата за гуртожиток, в якому проживає ОСОБА_5 , про що до матеріалів справи додано квитанцію. Крім того, відповідач не відмовляється від надання матеріальної допомоги на навчання своєму повнолітньому сину ОСОБА_9 , якщо він буде мати таку можливість. Таким чином, представник відповідача вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки ОСОБА_4 не має змоги надавати останньому матеріальну допомогу.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме: брати участь у матеріальних витратах на утримання дитини зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
За змістом статей 191, 200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.
Встановлено, що батьками повнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (після укладення шлюбу ОСОБА_12 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6, 4).
З наданих позивачкою документів вбачається, що ОСОБА_5 є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання 30 червня 2025 року (а.с. 13)
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України ).
Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Звертаючись з позовом, позивач стверджувала, що у зв`язку з навчанням в ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги, яку його батько має можливість надавати. Позивачка зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, зазначаючи витрати на проживання у гуртожитку в сумі 5900 грн., що підтверджується наданими квитанціями.
Разом із тим, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 на даний час проживає в будинку свої батьків, офіційно не працює. Матеріалами справи підтверджується наявність проблем зі здоров`ям у відповідача ОСОБА_4 (діагноз: кіста пінеальної залози гіпертонія 2 ст., що підтверджується Консультативним висновком від 21 березня 2022 року, актом дослідження стану здоров`я № 2188 від 06.04.2022), внаслідок яких він не має можливості працевлаштуватися.
Крім того, здійснює догляд за психічно хворою сестрою, яка є особою з інвалідністю І групи, та не здатна до самообслуговування, надає їй соціальний догляд та послуги на непрофесійній основі, отримує соціальну допомогу, яка за період з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року становить 9572 грн. (а.с. 68, 69, 70, 71, 72, 76).
Також має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сину ОСОБА_8 встановлено діагноз : РАС, алалія, стереотипні форми поведінки. Потребує довготриваючого лікування ( реабілітації), а саме: АВА терапія, дефектолог, логопед.
В свою чергу з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув 18 років, продовжує навчання, у зв`язку із чим, як вказують позивач у позові та представник позивача у судовому засіданні, несе матеріальні витрати на проживання у гуртожитку. Про інші витрати та потреби ОСОБА_5 стороною позивача не зазначено.
Разом із тим, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт оплати відповідачем частини витрат на проживання ОСОБА_5 в гуртожитку НУ «Львівська політехніка» (квитанція від 07.09.2022 (а.с. 77)).
Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком. Позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у сина потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а саме доказів щодо понесення витрат на проїзд, проживання, придбання підручників, необхідність додаткових занять тощо. Крім того, ОСОБА_5 навчається на бюджетній основі.
Будь-яких доказів того, що відповідач спроможний надавати допомогу повнолітньому сину, позивач також не надала.
Водночас, з наданих відповідачем доказів вбачається, що відповідач розділяє витрати на прпоживання в гуртожитку з позивачем порівну, за можливості надає матеріальну допомогу своєму сину, але він неспроможний щомісячно надавати допомогу повнолітньому сину в розмірі 1500 гривень.
За таких обставин, у позові про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, слід відмовити, у зв`язку з відсутністю у даному випадку, передбачених законом підстав, за яких можливе стягнення з батька аліментів на утримання повнолітнього сина .
Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 141, 263, 265, 273, 274, 279 ЦПК України, ст. ст. 199, 200 СК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 11.11.2022 року о 10.00 год.

Суддя Мотонок Т. Я.