Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2819/22

номер провадження 2/695/1104/22

28 грудня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на повному утриманні позивача. За рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 доньці виповнилося 18 років, тому стягнення аліментів припинено. На даний час спільна дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на денній формі навчання в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького. Період навчання триватиме до 30 червня 2023 року. Оскільки донька студентка, тому не може забезпечувати себе самостійно, потребує матеріальної допомоги зі сторони своїх батьків. Відповідач в добровільному порядку допомоги доньці на навчання не надає, хоча працює та отримує кошти. Посилаючись на те, що коштів позивача критично не вистачає на належне утримання доньки, яка продовжує навчання, позивач звернулася до суду із даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити та стягувати на її користь на утримання повнолітньої доньки з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомлення) сторін у справі за даним позовом. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати на адресу суду відзив на позов, а також право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач надав до суду відзив, згідно з яким позовні вимоги визнає частково, посилаючись на те, що його матеріальне становище не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів, оскільки згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2021 він сплачував аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щомісячно. У зв`язку з досягненням дочкою повноліття, на підставі його заяви за місцем роботи з нього утримується 25% заробітної плати на утримання сина ОСОБА_5 . З огляду на наведене, відповідач просить задовольнити позовні вимоги частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини всіх доходів, щомісячно на період навчання доньки.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, надіславши перед початком судового засідання заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не прибув, надавши перед початком судового засідання заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, просить суд стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини всіх доходів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, ознайомившись з відзивом, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

Згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 20.07.2004, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 8 Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького від 08.09.2022, ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2023.

Згідно із довідкою виданою виконавчим комітетом Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №448 від 09.09.2022, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входять дочка ОСОБА_3 та сини ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка підписана Україною 21.02.1990, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27.02.1991 № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .

Згідно з ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При ухваленні рішення суд враховує, що донька сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, судом враховується заява відповідача, в якій він просить стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів.

Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 182 СК України присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 07.10.2022 і до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2023, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Частиною 1 ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач в силу закону звільнена від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 07.10.2022 і до закінчення нею навчання тобто до 30.06.2023, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська