Справа № 685/1012/21
Провадження № 2/685/23/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В :

29 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, заявивши вимогу визнати недійсним договір купівлі-продажу будівель від 21 серпня 2019 року, укладений між відповідачем та ним, в частині того, що загальна площа адмінбудинку, прохідної, ремонтно-механічної майстерні, гаражів, авторемонтної майстерні, гаражів, складу № 1 та заправки становить 3564,5 кв.м.

Також позивач просить вважати дійсною загальну площу адмінбудинку «А2», прохідної «В1», ремонтно-механічної майстерні «Г1», гаражів автомобільних «Д1», авторемонтної майстерні «Е1», гаражів «Є1», складу «Ж1», заправки з навісом «З1» у 1924,7 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відомості, зазначені в п. 3 договору, про те, що загальна площа адмінбудинку, прохідної, ремонтно-механічної майстерні, гаражів, авторемонтної майстерні, гаражів, складу № 1 та заправки становить 3564,5 кв.м., не відповідає дійсності.

В ході судового розгляду представник позивача вимоги підтримав, зазначивши, що в спірному договорі купівлі-продажу цілісного майнового комплексу до об`єктів нерухомого майна безпідставно було віднесено огорожу з воротами з визначенням їх площі, яка становить майже половину від усієї площі майнового комплексу, що призвело до значеного збільшення суми податку на нерухоме майно, яке має заплатити позивач, як власник майна.

Відповідач ОСОБА_2 в ході судового розгляд у судовому засіданні 24 січня 2022 року позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно продав ОСОБА_1 комплекс райагробуду, але пізніше з`ясувалося, що через помилкове включення огорожі до нерухомого майна на території комплексу покупцеві нарахували значну суму податку. Вони разом намагалися вирішити можливість внести виправлення до договору купівлі-продажу та до технічного паспорта на майновий комплекс, однак їм у цьому було відмовлено, порекомендували звернутися до суду для визнання договору недійсним.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Правочином, відповідно до статті 202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути, зокрема, двосторонніми (договорами), що є погодженою дією двох сторін.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у статті 203 ЦК України, і до них відносяться, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недотримання сторонами вищезазначених вимог, крім вимоги щодо форми вчинення правочину.

Статтями 626, 627 та 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу, згідно статей 655, 656 та 657 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

21 серпня 2019 року продавець ОСОБА_2 та покупець ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу комплексу будівель, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив комплекс будівель: адмінбудинок, прохідна, ремонтно-механічна майстерня, гаражі, авторемонтна майстерня, гаражі, склад, які розташовані в АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Теофіпольського райнотокругу Хмельницької області Сурмою Г.Ф. з реєстрацією в Реєстрі під № 1589.

У пункті 3 договору сторони визначили, що на земельній ділянці розміром 1,1863 га з кадастровим номером :01:001:0297 за вказаною адресою, розташовані адмінбудинок, прохідна, ремонтно-механічна майстерня, гаражі, авторемонтна майстерня, гаражі, склад № 1, заправка, загальною площею 3564,5 м.кв, складовими частинами яких є: адмінбудинок, позначений в плані літерою «А2»; підвал «А1»; сходи «а»; вхід в підвал «а1»; вхід в підвал «а2»; приямок «а3»; приямок «а4»; витяжка «а5»; прохідна «В1»; ремонтно-механічна майстерня «Г1»; гараж автомобільний «Д1»; авторемонтна майстерня «Е1»; прибудови «е»; гаражів «Є1»; складу «Ж1»; заправка з навісом «З1»; ворота № 1; загорожа № 2; загорожа № 3; загорожа № 4; загорожа № 5; ворота № 6; ворота № 7. У пункті 10-му сторони підтвердили, що вони ознайомлені з умовами цього договору, укладення договору відповідає їх інтересам, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

Судом, за клопотанням сторони позивача, було витребувано з Теофіпольського районного бюро технічної інвентаризації реєстраційну справу № 13743433 на об`єкт нерухомого майна в АДРЕСА_1 .

В матеріалах інвентаризаційної справи міститься оцінювальні акти про господарські будівлі та споруди, складені в 2005 році, в тому числі на ворота та загорожу, загальна площа яких становить 1639,8 кв.м., журнал зовнішніх обмірів та план-схема території з зазначенням конкретних об`єктів нерухомого майна, в тому числі воріт та загорожі.

Загорожа площею 1639,8 кв.м. була включена до частки ОСОБА_2 у праві власності на комплекс, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно Теофіпольського РБТІ від 21 грудня 2006 року № 13000592, в подальшому його право власності на частку майна було визначено згідно договору про поділ майна комплексу по АДРЕСА_2 між відповідачем та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Теофіпольського райнотокругу Сурмою Г.Ф. 14 лютого 2014 року № 258, до складу частки ОСОБА_2 також увійшла металева загорожа площею 1639,8 кв.м.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач у 2006 році набув право власності на комплекс нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , до складу якого входила огорожа з воротами площею 1639,8 кв.м., та продав цей об`єкт позивачу, до складу якого і на день продажу в 2019 році входить ця ж огорожа з воротами цієї ж площі, що підтверджується довідкою-характеристикою Теофіпольського бюро технічної інвентаризації від 03 червня 2021 року № 109, наданою позивачем разом з позовною заявою.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутні будь-які порушення зі сторони відповідача під час укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу комплексу будівель в частині зазначення загальної площі об`єкта, оскільки предметом договору є саме той об`єкт, власником якого був відповідач, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання недійсним даного договору в частині визначення предмета договору.

В даному випадку, на думку суду, ймовірно існує спір у позивача, як власника майна, пов`язаний з володінням цим майном, зокрема визначення площі об`єкту як бази для оподаткування, однак попередній власник у даному випадку не може відповідати у такому спорі.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 626, 627, 628, 655, 656, 657 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 листопада 2022 року.

Суддя Самойлович А.П.