Дата документу 15.11.2022
Справа № 334/4211/21
Провадження № 2/334/369/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

за участю секретаря Піка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021 року позивачі звернулися з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 21.11.2020 року близько 18 год. 00 хв. В с.Таврійське Оріхівського району Запорізької області відбулася дорожньо- транспортна пригода, де водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілнм марки «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_5 від отриманих травм помер.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 мати та батько загиблого, потерпають від моральних страждань через смерть сина, вони втратили сон, погіршилося самопочуття та стан здоров`я. Багато душевних страждань зазнає і сестра загиблого, позивач ОСОБА_1 , яка першою прийняла весь емоційний удар після ДТП, перебувала з ним у лікарні, купуючи усе необхідне, все це приводить до нескінчених моральних страждань.

Позивачі оцінюють моральні страждання у 250 000,00 грн., але враховуючи, що ПрАТ «СК «Оранта-Січ» повинна буде сплатити 20 000,00 грн. та 30 000,00 грн. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 моральної шкоди, а ОСОБА_1 отримала від водія ОСОБА_4 часткове відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., для позивачів моральна шкода становить 180 000,00 грн. (100 000,00 грн. ОСОБА_1 , по 40 000,00 грн. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).

Позивачі просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн. моральної шкоди; на користь ОСОБА_2 40 000,00 грн.; на користь ОСОБА_3 40 000,00 грн.

18.06.2021 року ухвалою було відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

20.07.2022 року представник позивачів адвокат Шаровський С.А. звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_2 помер та його позовні вимоги повинні бути залишені без розгляду, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишаються без змін.

02.08.2021 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить залишити позов ОСОБА_1 без задоволення, позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_6 визнає частково у сумі 25 000,00 грн. кожному, оскільки на момент ДТП потерпілий ОСОБА_5 знаходився у стані алкогольного сп`яніння 1,9 проміле та переходив проїзну частину в темну пору року в невстановленому місці.

У судове засіданні позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не з`явилися. Направили до суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала частково, повідомила, що відповідач вважає, що заявлена сума моральної шкоди є завищеною та згоден сплатити на відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 25 тисяч грн.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

Враховуючи викладене, вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважав за належне розглянути справу по суті позовних вимог, враховуючи, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.127 КК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що згідно вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.01.2022 року ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до даного вироку встановлено, що 21.11.2020 року о 18-00 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 в с.Таврійське Запорізького району Запорізької області здійснював рух по вул.Запорізькій зі швидкістю 70 км/год, що перевищує максимальну дозволену в межах несеного пункту та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_5 був доставлений до НКП «Міська лікарня екстреної та швидкої допомоги» ЗМР, де 26.11.2020 року від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.12.4, 12.9 б), чинних на момент ДТП Правид дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 5525 від 24.12.2020 року смерть ОСОБА_5 настала від поєднаної травми голови, шиї, тулубу, правої верхньої та нижніх кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яким тканин, переломів кісток скелету, ушкоджень внутрішніх органів.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ-2108», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Оранта-Січ».

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 18.01.2021 року він отримав у ПрАТ «СК «Оранта-Січ» в рахунок відшкодування маральної шкоди 30 000,00 грн. (а.с.29).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 18.01.2021 року вона отримала у ПрАТ «СК «Оранта-Січ» в рахунок відшкодування маральної шкоди 20 000,00 грн. (а.с.30).

На а.с.31 міститься розписка написана власноруч ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_7 в рахунок відшкодування маральної шкоди 20 000,00 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 31.03.1995 року № 4 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В судовому засіданні встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 позивачу було завдано моральних страждань, встановлено причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та наслідками що настали.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд враховує те, що діями ОСОБА_4 було порушено звичний для позивачів ритм життя, що полягає у тому, що втрата сина та брата завдала душевних страждань, змусили їх докласти значних зусиль для організації свого життя, змінили усталений розпорядок дня.

Дії ОСОБА_4 були такими, що порушили права потерпілих, а тому суд вважає за можливе застосувати щодо цих правовідносин норми ст.23,1167 ЦК України та стягнути на користь позивачів компенсацію заподіяної моральної шкоди. При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань, а також вимоги розумності та справедливості та визначає його в розмірі 30 000,00 грн. на користь ОСОБА_8 та 20 000,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Керуючись 4, 12, 13, 76- 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмір 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 моральну шкоду в розмір 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.

Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Добрєв М. В.