Справа № 309/1476/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Фазикош Г.В.

з участю секретаря : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року у складі судді Довжанина М.М. у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

в с т а н о в и в :

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 21924,00 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 липня 2015 року о 14 год. 50 хв. у м. Хуст відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «БМВ316» державний номерний знак НОМЕР_1 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, виїхав на тротуар з права по руху, де допустив наїзд керованим ним транспортним засобом на пішохода ОСОБА_2 . На момент настання цієї ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була.

Вина відповідача підтверджується вироком суду від 15.06.2016 року.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, визначивши розмір заподіяної шкоди, здійснив регламентну виплату потерпілій особі.

Шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілою, складає 21924,00 гривень.

Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду, проте таку не відшкодував.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУ просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків, що позивачем не подано жодного допустимого доказу, що підтверджує обставини справи та безпідставно відмовив у заявленому позові.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з того, що жоден з письмових доказів, доданих до позовної заяви позивачем не є засвідченим та не зазначено позивачем, оригінали яких з цих доказів наявні у нього, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що 24 липня 2015 року о 14 год. 50 хв. у м. Хуст відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «БМВ316» державний номерний знак НОМЕР_1 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, виїхав на тротуар з права по руху, де допустив наїзд керованим ним транспортним засобом на пішохода ОСОБА_2 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 05.06.2016 року, який набрав законної сили, відповідач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

На момент настання цієї ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована не була.

02.02.2018року потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Згідно розрахунку розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності розмір регламентної виплати позивачем визначено в сумі 21 924 грн., яка сплачена потерпілій ОСОБА_2 .

Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до п.п.38.2.1. п.38.2 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 закону.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпіла отримала тілесні ушкодження, цивільно правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, позивач сплатив на користь потерпілої страхове відшкодування, вимоги позивача до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інтонації, що жоден з письмових доказів, доданих до позовної заяви позивачем, не є засвідченим, а тому такі не є допустимими, є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 95 ЦПК України письмові докази повинні подаватись в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 N 55.

Пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003) визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації, який ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Зазначеним способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

У разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01.10.2020 у справі N 910/8794/17, постанові від 14.09.2021 у справі №916/2024/20.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додано пакет документів у копіях згідно з Додатком, який прошитий та пронумерований з проставленням підпису уповноваженої особи позивача (а.с.35 на звороті), що свідчить про подання позивачем копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини справи та вимоги закону та помилково відмовив у заявленому позові.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого позову з вищенаведених підстав.

При пред`явленні позову позивачем сплачено 2270 грн. судового збору, а за подачу апеляційної скарги 33405 грн. Загальний розмір судових витрат понесених позивачем становить 5675 грн., дана сума згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року скасувати.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () 21 924 (двадцять одну тисячу дев`ятсот двадцять чотири) гривень завданої шкоди в порядку регресу та 5675 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: