КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/19772/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11925/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року, постановлену під головуванням судді Котлярової І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів - залишено без розгляду. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів - повернуто заявнику (т. 2 а.с. 132-133).

У вересні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гусак А.М. звернувся до суду з заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32 000,00 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу (т. 2 а.с. 140-144).

В обґрунтування вимог зазначав, що в межах даної справи відповідач ОСОБА_2 користувалася правничою (правовою) допомогою АО «ЛЕКС`ЮС» на підставі договору про надання правової допомоги від 08 лютого 2022 року № 08-02/2022. З моменту отримання ухвали про відкриття провадження у даній справі № 756/19772/21 відповідачем реалізовано процесуальне право на подання відзиву у справі, а також у передбачений законом строк подано зустрічний позов. Однак, за наслідком розгляду заяви представника позивача про залишення позову без розгляду постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду та питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову судом не вирішувалося. Зважаючи на викладене, просив суд прийняти рішення щодо компенсації понесених відповідачем витрат на правову допомогу, оскільки відповідач добросовісно користувалася процесуальним правами та повністю виконувала покладені на неї законом та судом процесуальні обов`язки. Відповідач не заперечує проти залишення позову без розгляду із вказаних підстав, однак понесені ним судові витрати не можуть бути покладені на нього через дії позивача, а саме: звернення до неналежного суду, що зумовило подальшу передачу справи до Вишгородського районного суду Київської області; непідтверджені повноваження на представництво позивача та третьої особи, через які судовий розгляд 07 липня 2022 року не було завершено належним чином та зумовило необхідність призначення нового засідання суду; невідповідність доданих документів до позову їх оригіналам та не засвідчення у встановленому порядку копій документів; направлення представником позивача суду та іншим учасникам доказів (копії довідки слідчого) не разом із позовною заявою, а як наслідок реакції на відзив відповідача та без обґрунтування належної причини пропуску строків на подання доказів; невиконання вимог суду про явку для участі у судовому засіданні 19 вересня 2022 року особисто; неодноразове підтвердження представником позивача помилковості, як доданих документів, так і їх змісту, а саме договору про надання правової допомоги (у справі додано договір від 03 грудня 2021 року, представник позивача посилається на договір 10 грудня 2021 року, додавання ордерів адвоката, чинність яких припинено з 01 січня 2022 року); невиконання вимог ст. 93 ЦПК України (відповідь на питання, поставлені у першій заяві по суті позовних вимог від відповідача надана не позивачем, а його адвокатом, не у встановленій формі, не у встановлений строк); підтвердження представником позивача в засіданні 19 вересня 2022 року того, що договір на надання правової допомоги між ним та позивачем і третьою особою укладався у Київській області (хоча сам договір від 03 грудня 2021 року у справі має місцем його укладення м. Київ). Всі викладені дії та документи позивача зумовлювали необхідність процесуального реагування відповідачем, що призводило до витрат часу та підготовку і надіслання суду клопотань, заперечень, і саме такі дії позивача призвели до витрат, які відповідач понесла у зв`язку із заявленим до неї позовом.

Посилався на те, що правничу допомогу відповідачу надавали адвокати АО «ЛЕКС`ЮС» Гусак А.М. та Григоришен О.О., всього витрачено часу - 31 годину, про що підписано акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 22 вересня 2022 року на суму 32 000,00 грн. Звертав увагу на те, що вартість послуг з правової допомоги було зменшено через повернення матеріалів зустрічної позовної заяви (т. 2 а.с. 132-133).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року заяву представника відповідача адвоката Гусака А.М. про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000,00 грн. (т. 2 а.с. 158-161).

Не погодившись з ухвалою суду, 14 жовтня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шифердеккер О.О. звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, у задоволенні представника відповідача про компенсацію судових витрат відмовити (т. 2 а.с. 180-190).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 679/1125/18 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 914/2234/19. Однак при розгляді заяви про компенсацію судових витрат суд першої інстанції не звернув уваги на вказані висновки касаційного суду. Зазначала, що оскаржувана ухвала не містить встановлених обставин щодо того, які дії позивача є необґрунтованими, чи позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача, чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується, вимоги яких ухвал суду були порушені позивачем. Районний суд фактично обмежився зазначенням в оскаржуваній ухвалі вчинених відповідачем процесуальних дій (підготовку та надсилання суду клопотань, заперечень), аналізом доказів понесення відповідачем сум судових витрат.

У відзиві на скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Гусак А.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, розгляд справи провести без участі ОСОБА_4 та її представників (т. 2 а.с. 200-209).

Особи, якіберуть участьу справідо судуне прибули,про часта місцерозгляду справи були сповіщені на зазначені ними адреси та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, про що у справі є докази. Представник апелянта Рафальського - адвокат Шифердеккер О.О. подала письмове клопотання за змістом якого підтвердила повідомлення її належним чином, просила розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його представника. Представник ОСОБА_2 - адвокат Гусак А.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, розгляд справи провести без участі ОСОБА_4 та її представників(т. 2 а.с. 199-214).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя за укладеним між ними договором іпотеки від 07 березня 2019 року в розмірі 1 234 588,00 грн. (т. 1 а.с. 1-9).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання. У подальшому розгляд справи відкладався та по суті справа не розглядалась (т. 1 а.с. 195-196).

У червні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гусак А.М. подав до суду зустрічний позов про стягнення коштів з ОСОБА_1 у сумі 333 589,85 грн., з яких 282 336,00 грн. безпідставно отриманих коштів за розпискою від 10 березня 2020 року, 51 253,85 грн. різниці між наданою відповідачу позикою та вартістю оформленого у власність позивача іпотечного майна. Просив судові витрати покласти на відповідача (т. 1 а.с. 216-222).

17 червня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ОСОБА_2 - адвоката Гусака А.М., в якому він просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 226-234).

04 липня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 - адвоката Шифердеккер О.О. (т. 2 а.с. 27-32, 81-85).

19 вересня 2022 року у підготовчому судовому засіданні представником позивача - адвокатом Шифердеккер О.О. було заявлено клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду (т. 2 а.с. 122).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів - залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів - повернуто заявнику (т. 2 а.с. 132-133).

У вересні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гусак А.М. звернувся до суду з заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32 000,00 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу (т. 2 а.с. 140-144).

Задовольняючи заяву представника відповідача адвоката Гусака А.М. про компенсацію судових витрат суд першої інстанції виходив з того, всі викладені дії та документи позивача зумовлювали необхідність процесуального реагування відповідачем, що призводило до витрат часу та підготовку і надіслання суду клопотань, заперечень, і саме такі дії позивача призвели до витрат, які відповідач понесла у зв`язку із заявленим до неї позовом.

Колегія суддів не погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Тобто відповідач має право стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, якщо позов залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «необґрунтовані дії позивача».

Тому для розуміння вказаного поняття слід виходити з дозволених меж реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового процесу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц (провадження № 61-44038св18) зроблено висновок, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з вимогами про компенсацію витрат на правничу допомогу у зв`язку з залишенням позову без розгляду відповідач посилався на наступні необґрунтовані дії позивача: звернення до неналежного суду, що зумовило подальшу передачу справи до Вишгородського районного суду Київської області; непідтверджені повноваження на представництво позивача та третьої особи, через які судовий розгляд 07 липня 2022 року не було завершено належним чином та зумовило необхідність призначення нового засідання суду; невідповідність доданих документів до позову їх оригіналам та не засвідчення у встановленому порядку копій документів; направлення представником позивача суду та іншим учасникам доказів (копії довідки слідчого) не разом із позовною заявою, а як наслідок реакції на відзив відповідача та без обґрунтування належної причини пропуску строків на подання доказів; невиконання вимог суду про явку для участі у судовому засіданні 19 вересня 2022 року особисто; неодноразове підтвердження представником позивача помилковості, як доданих документів, так і їх змісту, а саме договору про надання правової допомоги (у справі додано договір від 03 грудня 2021 року, представник позивача посилається на договір 10 грудня 2021 року, додавання ордерів адвоката, чинність яких припинено з 01 січня 2022 року); невиконання вимог ст. 93 ЦПК України (відповідь на питання, поставлені у першій заяві по суті позовних вимог від відповідача надана не позивачем, а його адвокатом, не у встановленій формі, не у встановлений строк); підтвердження представником позивача в засіданні 19 вересня 2022 року того, що договір на надання правової допомоги між ним та позивачем і третьою особою укладався у Київській області (хоча сам договір від 03 грудня 2021 року у справі має місцем його укладення м. Київ).

Колегія суддів перевірила наведені доводи відповідача та дійшла висновку, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, дії сторони, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

При таких обставинах слід відмовити у стягненні з позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявипредставника відповідача адвоката Гусака А.М. про компенсацію судових витрат у справі.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2022 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Гусака А.М. про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 02 грудня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова