ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1082/22 Справа № 198/305/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Маренич С. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ліквідацію АТ Златобанк Караченцева Артема Юрійовича,

на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Златобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Златобанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у солідарному порядку, заборгованості за кредитним договором, в обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що 11 квітня 2012 року між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Зоря» укладено кредитний договір № 72/12-KL, за умовами якого банк надав фермерському господарству кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості у розмірі 20 мільйонів гривень на строк кредитування до 08 лютого 2013 року, включно, зі сплатою відсотків у розмірі 21, 5 річних.

30 серпня 2012 року, 07 лютого 2013 року, 25 липня 2013 року та 07 лютого 2014 року сторони уклали додаткові угоди, якими зокрема змінювали максимальний ліміт заборгованості, розмір процентної ставки та строк повернення кредиту, при цьому передбачили максимальний ліміт заборгованості в розмірі 30 мільйонів гривень, кінцеву дату повернення кредиту не пізніше 04 лютого 2015 року, процентну ставку в розмірі 25, 5 % річних.

Позивач зазначав, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику ФГ «Зоря» грошові кошти окремими траншами.

На забезпечення виконання зобов`язань ФГ «Зоря» за кредитним договором 11 квітня 2012 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 72/12-KL/Р-1, який 07 лютого 2013 року та 07 лютого 2014 року погоджувався сторонами у новій редакції шляхом укладення додаткових угод.

Крім того, 07 лютого 2014 року ПАТ «Златобанк» уклало договір поруки № 72/12-KL/Р-3 з відповідачем ОСОБА_2 ..

За умовами укладених договорів поруки кожен з поручителів поручається перед кредитором та зобов`язується відповідати за повне і своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань, при цьому кожен з поручителів та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов`язань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оскільки позичальник ФГ «Зоря» неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором банк прийняв рішення в судовому порядку вимагати погашення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що станом на 28.04.2015 року така становить 1 355 467, 84 грн., з яких 880 273, 97 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 46 123, 94 грн. - заборгованість за процентами; 398 917, 56 грн. -пеня; 5 000, 00 грн. - штраф; 25 152, 37 грн. - 3 % річних.

Посилаючись на ст.ст.11, 509, 525, 526, 543, 553, 554, 549, 610, 611, 624-628, 1048-1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1 355 467, 84 грн. та судові витрати по справі.

Також судом встановлено, що позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с.1-8) була заявлена в тому числі і до відповідача ФГ «Зоря», яке є позичальника за кредитним договором, однак постановою Великої палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 провадження у справі в частині позовних вимог до ФГ «Зоря» було закрито, в іншій частині справу направлено на новий розгляд (т.4 ас.66-72), з огляду на що судом вирішуються вимоги, заявлені до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

При новому розгляді, рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року в задоволені позовних вимог ПАТ Златобанк до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі (а.с.216-224 Том V).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Златобанк Караченцев А.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ Златобанк до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, з підстав того, що судом не враховано порушення цим рішенням суду прав та інтересів Національного банку України, з яким у ПАТ Златобанк укладено кредитний договір №12 від 05 березня 2014 року та договір застави майнових прав №12/ЗМП, предметом якого є майнові права за кредитними договорами, до переліку яких, зокрема, входить і кредитний договір, якладений 11 квітня 2012 року між банком та ФГ Зоря, поручителями в якому є відповідачі у справі. Тобто, майнові права банку перебувають у заставі НБУ, а з укладенням договору відступлення прав від 12 травня 2015 року між ПАТ Златобанк та ОСОБА_2 та виконання умов якого шляхом договірного списання коштів з депозитного рахунку ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості, новим кредитором став ОСОБА_2 по відношенню до боржника ФГ Зоря, чим порушуються майнові права та інтереси НБУ в розумінні ст.ст.512, 546, 576, 579, 586, 587, 598 ЦК України, ст.ст.1, 50, 51 ЗУ Про заставу, що, в силу ст.ст. 203,215,216 ЦК України, тягне недійсність цього правочину.

Також судом не враховано, що на час процедури банкрутства ФГ Зоря ПАТ Златобанк не міг звернутись з вимогами до цього боржника до Господарського суду Дніпропетровської області з підстав перебування самого у стані ліквідації, яка низкою судових рішень була скасована вже після укладення в рамках господарської справи №904/4850/18 мирової угоди. (а.с. 1-13 ТомVІ).

25 жовтня 2021 року представником НБУ подано відзив на апеляційну скаргу, на виконання вимог ст. 360 ЦПК України, в якому фактично дублюються доводи АТ Златобанк викладені в апеляційній скарзі та наведені підстави для встановлення нікчемності договору про відступлення права вимоги, що, на думку НБУ, є підставою для скасування цього рішення суду із задоволенням позовних вимог позивача до відповідачів.

08 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_2 , на виконання вимог ст. 360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив про дотримання судом першої інстанції всіх вимог законодавства з дослідження та встановлення дійсних обставин справи та норм закону, які регулюють спірні правовідносини. Разом з цим зазначив, що він відмовився від зустрічного позову про визнання зобов`язань припиненими, при цьому заперечував проти позовних вимог банку тим, що заборгованість погашена за рахунок його власних коштів шляхом списання грошових коштів з його депозитного рахунку у сумі 30 000 000,00 грн. та внаслідок укладення договору відступання прав на депозитні кошти ОСОБА_2 , які знаходились на рахунку в ПАТ Златобанк у сумі 1 188 932,23 грн., з огляду на що вважає апеляційну скаргу АТ Златобанк безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2012 року між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Зоря» укладено кредитний договір № 72/12-KL, за умовами якого банк надав фермерському господарству кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості у розмірі 20 мільйонів гривень на строк кредитування до 08 лютого 2013 року, включно, зі сплатою відсотків у розмірі 21,5 річних (т.1 ас.9-14).

30 серпня 2012 року, 07 лютого 2013 року, 25 липня 2013 року та 07 лютого 2014 року сторони уклали додаткові угоди, якими зокрема змінювали максимальний ліміт заборгованості, розмір процентної ставки та строк повернення кредиту, при цьому передбачили максимальний ліміт заборгованості в розмірі 30 мільйонів гривень, кінцеву дату повернення кредиту не пізніше 04 лютого 2015 року, процентну ставку в розмірі 25,5 % річних (т.1 ас.16-20).

На забезпечення виконання зобов`язань ФГ «Зоря» за кредитним договором 11 квітня 2012 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 72/12-KL/Р-1, який 07 лютого 2013 року та 07 лютого 2014 року погоджувався сторонами у новій редакції шляхом укладення додаткових угод (т.1 ас.21-27).

Крім того, 07 лютого 2014 року ПАТ «Златобанк» уклало договір поруки № 72/12-KL/Р-3 з відповідачем ОСОБА_2 (т.1 ас.28-31).

За умовами п. п. 1.1, 1.2 ст. 1 укладених договорів поруки кожен з поручителів поручається перед кредитором та зобов`язується відповідати за повне і своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань, при цьому кожен з поручителів та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов`язань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо (т.1 ас.21, 28).

Позивач зазначав, що свої зобов`язання за кредитним договором з ФГ «Зоря» виконав у повному обсязі, натомість позичальник ФГ «Зоря» неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором, а відтак станом на 28.04.2015 року має заборгованість в загальному розмірі 1 355 467, 84 грн., з яких 880 273, 97 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 46 123, 94 грн. - заборгованість за процентами; 398 917, 56 грн. - пеня; 5 000, 00 грн. - штраф; 25 152, 37 грн. - 3 % річних, про що до матеріалів позовної заяви надано відповідний розрахунок заборгованості станом на 28.04.2015 року (т.1 ас.43-45).

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що підстав для задоволення позовних вимог не вбачається з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року у справі № 904/ 1529/ 17 за позовом ПАТ «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» до ФГ «Зоря» про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили, було вирішено спір щодо стягнення з ФГ «Зоря» на користь ПАТ «Златобанк» заборгованості за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року, при цьому з ФГ »Зоря» стягнута заборгованість за вказаним договором наявна станом на 07.12.2016 року, з яких 880 273, 97 грн. - заборгованість за кредитом на 07.12.2016 року, 407 777, 63 грн. - проценти за період з 12.04.2012 року по 06.12.2016 року, 490 932, 40 грн. - пеня за періоди з 11.03.2014 року по 30.11.2016 року та з 05.02.2015 року по 05.08.2015 року, 5 000 грн. - штраф, 71 751, 35 грн. - 3 % річних за період з 05.02.2015 року по 07.12.2016 року, 537 626, 85 грн. - інфляційні втрати за період з березня 2014 року по листопад 2016 року, 35 900, 43 грн. - витрати по сплаті судового збору (т.4 ас.187-188).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 01 вересня 2020 року закрила провадження по справі № 198/305/15-ц в частині позовних вимог ПАТ «Златобанк» до ФГ «Зоря», врахувавши зазначену вище обставину справи ( т.4 ас. 66-72).

Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року, яка утворилася станом на 28.04.2015 року в загальній сумі 1 355 467,84 грн. з відповідачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом першої інстанції враховано лист ПАТ «Златобанк» на ім`я поручителя ОСОБА_2 № 51-18/ВД від 12.02.2015 року «Щодо сплати боргових зобов`язань ФГ »Зоря» (т.5 ас.41), за відомостями якого зазначено, що заборгованість ФГ »Зоря» за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року, перед АТ »Златобанк», що підлягає сплаті станом на 04.02.2015 року, становила 30 000 000,00 грв., в тому числі по кредиту - 29 119 726, 03 грв., по простроченим відсоткам - 880 273, 97 грн. У зв`язку з неможливістю виконання ФГ »Зоря» своїх зобов`язань за кредитним договором ПАТ »Златобанк» 12.02.2015 року здійснив договірне списання заборгованості за рахунок коштів поручителя ОСОБА_2 на підставі п. 6.6 Договору застави майнових прав № 72/12-KL/S-2 від 07.02.2014 року, що укладений з ОСОБА_2 та на підставі п. 3.1.2 Договору поруки № 72/12-KL/P-3 від 07.02.2014 року, що також укладений з ОСОБА_2 .. Відтак, станом на 13.02.2015 року заборгованість ФГ »Зоря» перед ПАТ «Златобанк» за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року становила: 880 273, 97 грн. - по сплаті кредиту; 4 304, 90 грн.- по сплаті відсотків; 304 353, 36 грн. - по сплаті пені.

Також судом першої інстанції встановлено, що цього ж дня, 12.02.2015 року, між ПАТ «Златобанк» та поручителем ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Златобанк» відступило ОСОБА_2 право вимоги від боржника ФГ »Зоря» належного та реального виконання обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитним договором 72/12-KL від 11.04.2012 року, яка станом на 12.02.2015 року складає 1 188 932, 23 грн., з яких: 880 273, 97 грн.- сума кредиту, 4 304, 90 грн. - відсотки по кредиту, 304 353, 36 грн. - пеня (п..1.2,1.3,1.4 Договору) (т.5 ас.42-43), при цьому одночасно з передачею права вимоги новому кредитору ( ОСОБА_2 ) припиняються зобов`язання боржника (ФГ «Зоря») по відношенню до первісного кредитора (ПАТ «Златобанк» ( п.1.8 Договору ) (ас.42).

За таких обставин, керуючись нормами ст.ст.512, 514 ЦК України, судом першої інстанції вірно встановлено, що за укладеним 12.02.2015 року договором про відступлення права вимоги відбулось фактичне передання новому кредитору ОСОБА_2 права вимоги за кредитним договором 72/12-KL від 11.04.2012 року, в частині залишку боргу наявного станом на 12.02.2015 року, в розмірі 1 188 932, 23, а відтак первісний кредитор ПАТ «Златобанк» втратив право вимоги до боржника ФГ «Зоря» за зазначеним кредитним договором, а відтак і до поручителя ОСОБА_2 ..

Судом першої інстанції також надано вірну правову оцінку доводам представника позивача щодо відсутності будь-яких належних та допустимих доказів щодо визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, розірваним тощо, а в силу ст. 204 ЦК України такий правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, судом першої інстанції досліджено та надано вірну правову оцінку встановленим обставинам в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року у справі № 904/4850/18, якою було прийнято до судового розгляду заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про порушення справи про банкрутство Фермерського господарства «Зоря (т.4 ас.189), якою відкрито провадження у справі про банкрутство ФГ «Зоря»; визнані грошові вимоги фізичної - особи - підприємця ОСОБА_2 в загальній сумі 7 936 779,25 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п`ятнадцять календарних днів; призначено розпорядника майна боржника, окрім того вирішено інші питання, що пов`язані з процедурою банкрутства боржника ФГ «Зоря» (т.4 ас.190-192).

Також ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 року у тій самій справі визнані грошові вимоги ОСОБА_2 до ФГ »Зоря» в розмірі 3 524,00 грв. (1 черга), 61 563 524, 50 грв. (4 черга), 7 108 298, 25 грв. (6 черга). Окремо внесені до реєстру вимог кредиторів вимоги забезпечені заставою майна боржника в розмірі 5 185 871, 83 грв. (т.4 ас.193-195), при цьому судом враховані зобов`язання, що виникли і з договору про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_2 12.02.2015 року, які віднесені до 4 черги задоволення.

Офіційне оголошення про порушення справи про банкрутство ФГ »Зоря» оприлюднено на офіційному сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет № 55585 від 16.11.2018 року та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 року у справі № 904/4850/18 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство ФГ »Зоря», в тому числі з вимогами кредитора ОСОБА_2 (т.4 ас. 196, 197).

Судом першої інстанції вірно встановлено з ухвали Господарського суду від 07.02.2019 року (т.4 ас. 196,197), що кредитор ПАТ «Златобанк» не заявив в Господарському суді свої вимоги до боржника ФГ «Зоря», згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року у справі № 904/1529/17 і вони не були включені до реєстру вимог кредиторів ( т.4 ас.187-188).

Судом першої інстанції вірно надано оцінку відсутності дій ПАТ Златобанк, в розумінні ч.1 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та зазначено, що ПАТ «Златобанк», а ні у встановлений законом термін, а ні пізніше не звертався до господарського суду з заявами про включення його до реєстру кредиторів за вимогами до ФГ »Зоря», що є боржником за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року.

Разом з цим судом першої інстанції надано вірну оцінку посиланням представника позивача, які дублюються і в його апеляційній скарзі, про те, що ПАТ «Златобанк» не встиг це зробити через перебування в стадії ліквідації, як судом першої інстанції, так і колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки останні не мають правового значення при розгляді цієї справи.

При цьому колегія суддів наголошує, що ці доводи апелянта можуть бути використані при оскарженні рішення Господарського суду Дніпропетровської області.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції на предмет відсутності звернення позивача ПАТ «Златобанк» під час процедури банкрутства з вимогами до боржника ФГ «Зоря», внаслідок чого останній не набув статусу конкурсного кредитору, а можливі його вимоги не були віднесені до шостої черги в ліквідаційній процедурі, є обґрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам та встановленим нормам права, які ці правовідносини регулюють.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що 17 жовтня 2019 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області затверджено мирову угоду у справі № 904/4850/18 про банкрутство Фермерського господарства «Зоря», укладену 10.10.2019 року між ФГ »Зоря» та ОСОБА_2 , яка передбачає умови погашення заборгованості перед кредиторами четвертої та шостої черги, а також грошових вимог кредитора, які забезпечені заставою ( п.2.1 Угоди ( т.4 ас.198-200).

Пунктом 3.3.4. затвердженої судом мирової угоди передбачено: «Прощенню (списанню) у відповідності до статей 77-78 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнанні його банкрутом» підлягають всі вимоги шостої черги всіх кредиторів в повному обсязі з моменту затвердження Господарським судом Дніпропетровської області мирової угоди по справі № 904/4850/18.»

Згідно ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Пунктом 5 ч. 1, ч. 4 ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинним на час затвердження судом мирової угоди, передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо затверджена мирова угода в порядку, передбаченому цим Законом. У випадках, передбачених п. п. 4 - 7 ч. 1 цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до п. 5.2 ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2019 року, якою затверджено мирову угоду у справі про банкрутство ФГ »Зоря», вимоги по зобов`язанням ФГ »Зоря», що виникли до затвердження господарським судом реєстру вимог кредиторів по справі №904/4850/18 та не включені до нього вважаються погашеними.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що зобов`язання ФГ «Зоря» перед ПАТ «Златобанк» за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року у справі № 904/1529/17 припинилися, відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2019 року у справі № 904/4850/18, яка до того ж не була оскаржена банком.

Вирішуючи вимоги позивача до відповідачів, суд першої інстанції вірно встановив правовідносини, які склались між сторонами та визначив вірні норми права, якими вона регулюються, а саме: ст.7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 553 ЦК України ч.1 статті 559 ЦК України, ч.1 статті 598 ЦК України, з чого дійшов вірного та обгрунтованого висновку про те, що зобов`язання ФГ «Зоря» за кредитним договором № 72/12-KL від 11.04.2012 року та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року у справі № 904/1529/17 припинилися на підставі, встановленій законом, з чого дійшов висновку, що зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , як поручителя, за договором поруки № 72/12-KL/Р-1 від 11 квітня 2012 року, а як наслідок і зобов`язання поручителя ОСОБА_1 , також є припиненими.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з припинення зобов`язань відповідачів, як поручителів, за договорами поруки, перед позивачем.

Колегія суддів погоджується із зазначеним вище та наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачами виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Доводи третьої особи НБУ, яка не заявляла самостійних вимог на предмет спору, про те, що суд першої інстанції не врахував недійсність договору про відступлення прав, що порушує його права як заставодержателя у правовідносинах з АТ Златобанк, колегія суддів не бере до уваги, як і не бере до уваги такі твердження і апелянта, оскільки оскарження цього договору не було предметом цього спору, а наявності доказів скасування цього договору апелянтом не надано.

Крім цього, колегія суддів вважає, що зазначені доводи відносяться саме до встановлення обставин в порядку розгляду справи Господарським судом або оскарження відповідного рішення Господарського суду, а не в порядку цивільного судочинства при розгляді цієї справи.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін, які перевірені і їм надана належна правова оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Златобанк Караченцева Артема Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О. Макаров