Справа № 128/616/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

31 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.,

без участі учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни,-

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 адвокат Хейніс О.Г. звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області в інтересах ОСОБА_1 , з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтував тим, що 16 червня 2020 року приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю, (далі - третя особа ), було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1466 (далі - виконавчий напис).

Вказує, що за виконавчим написом стягується заборгованість із позивача ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 500009442 від 08.05.2007 , укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», за яким 30.09.2009 , згідно договору факторингу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Зазначає, що згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року., укладеному між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за Кредитним договором № 500009442 від 08.05.2007 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» було відступлено ТОВ «Купер Прайс».

Також вказує, що згідно договору факторингу №0104/2020 від 01 квітня 2020 року, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за Кредитним договором № 500009442 від 08.05.2007 , укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено відповідачу ТОВ «Платинум Фінанс».

Вказує, що строк, за який проводиться стягнення з 10.12.2008 по 15.04.2020; загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, за виконавчим написом, складає 25 942,16 грн.

Зазначає, що 09 лютого 2021 року до третьої особи був направлений адвокатський запит про надання третьою особою завірену копію виконавчого напису та завірені копії всіх документів, на підставі яких третьою особою був вчинений виконавчий напис. Листом вих. № 185/01-16 від 15 лютого 2021 року від третьої особи надійшла копія виконавчого напису та копії всіх документів, на підставі яких третьою особою був вчинений виконавчий напис. Ознайомившись із даними документами вважає, що даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав.

Вказує, що у виконавчому написі зазначено, що із позивача стягується заборгованість за Кредитним договором № 500009442 від 08.05.2007 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» (далі - «кредитний договір»), за період з 10.12.2008 по 15.04.2020 . Відповідно до змісту кредитного договору, п.1.1. передбачено, що позивач зобов`язаний повернути кредит не пізніше 08.05.2010 . Пунктом 8.7 кредитного договору передбачено, що позовна давність за кредитним договором становить 7 років.

Зазначає, що трирічний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат»; даний строк не може бути збільшений за домовленістю сторін, тому вважає, що при вчиненні виконавчого напису третьою особою було порушено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки виконавчий напис вчинений поза межами трьох річного строку, тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Також вказує, що згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Крім цього зазначає, що станом на дату вчинення виконавчого напису, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», стягнення заборгованості на підставі виконавчих написі нотаріусів передбачено за нотаріально-посвідченими угодами. Для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально-посвідченими договором подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Проте, оскільки виконавчий напис був вчинений третьою особою на підставі кредитного договору, який укладений в простій письмовій формі та не є нотаріально посвідченим, вважає, що даний виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Також вказує, що виконавчий напис був вчинений третьою особою за відсутністю первинних документів, які б підтверджували факт перерахування позивачу кредитних коштів та фактичний розмір заборгованості позивача за кредитним договором, оскільки виконавчий напис був вчинений за відсутністю виписки із банківського рахунку позивача, яка є первинним документом, яка підтверджує наявність заборгованості та її розмір.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1466, який був вчинений 16 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості, в розмірі 25 942, 16 грн., а також стягнути з відповідача всі понесені позивачем судові витрати.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Хейніс О.Г. не з`явилися, попередньо, на електронну адресу суду від представника надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ТОВ «Платинум Фінанс» в судове засідання повторно не з`явився по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся судом завчасно та належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи, а також відзив у встановлений судом строк суду не подав.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., також в судове засідання не з`явилася; при цьому на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Враховуючи думку представника позивача по справі, який у своєму клопотання зазначив, що він не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе заочно розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб , ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що 08.05.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500009442, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 5 750,00 доларів США (а.с.56), за яким 30.09.2009 , згідно договору факторингу, право вимоги боргу було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи» (а.с.93-96).

18.12.2012 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», укладено Договір факторингу №2012-2-1/1, згідно якого ТОВ «Купер Прайс» набуло статусу нового кредитора (а.с.57-67), яке у свою чергу, згідно договору факторингу №0104/2020 від 01.04.2020, укладеним між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за Кредитним договором № 500009442 від 08.05.2007 , укладеним з ПАТ «Альфа Банк» було відступлено ТОВ «Платинум Фінанс» (а.с.71-79).

16.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. на підставі заяви ТОВ «Платинум Фінанс» (а.с.45-46), видано виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №1466, згідно якого з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості за кредитними договором №500009442 від 08.05.2007, укладеного з ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу від 30.09.2009 є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу №2012-2-1/1 від 18.12.2012 є ТОВ «Купер Прайс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу №0104/2020 від 01.04.2020 є ТОВ «Платинум Фінанс» в загальному розмірі 25 942,16 грн. (а.с.44).

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. відкрито виконавче провадження №64148767, з виконання виконавчого напису №1466, виданого 16.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Платинум Фінанс» суми заборгованості, в тому числі, плати за вчинення виконавчого напису у загальному розмірі 25 942,16 грн. (а.с.36-37).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. від 20.01.2021 ВП №64148767 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 , які останній отримує у ТОВ «Агро-Атлас» у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 28 691,38 грн. (а.с.38-39).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку.

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Із матеріалів справи судом установлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, його вчинено 16.06.2020, тобто вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріусом, тобто у момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення.

Суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім цього, відповідач, який належним чином повідомлений про наявність даного судового спору, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, відзив на позовну заяву ОСОБА_1 суду не надав, як і не надав будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів безспірності заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Тому, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом.

Позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача всі судові втрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги, позивачем (представником позивача) надано: попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с.14-15); ордер серії ВН №169696 від 02.03.2021 (а.с.25); копію договору про надання правової допомоги від 28.01.2021 (а.с.27-31); копію додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 28.01.2021 (а.с.32-33); копії квитанцій до прибуткового касового ордеру №28/01/2021 від 28.01.2021 та №12/02/2021 від 12.02.2021, відповідно до яких, позивачем у загальній сумі сплачено 10 000 гривень на підставі договору про надання правової допомоги від 28.01.2021 (а.с.34,35).

Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908,00 грн. судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви (а.с.13) та 454,00 грн. судового збору сплаченого за подання заяви про забезпечення позову (а.с.24), що в загальному розмірі становить 1 362,00 грн.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1466, який був вчинений 16 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» () заборгованості, в розмірі 25 942, 16 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок дві) гривні 16 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , кошти у рахунок повернення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» код ЄДРПОУ 41489737 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , суму судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн. та 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову, що в загальному розмірі становить 1362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Олена САЄНКО