П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року місто Київ

справа № 357/2660/21

провадження №22-ц/824/8271/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП»

відповідач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану адвокатом Назаренком Романом Анатолійовичем,

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 травня 2022 року, ухвалене у складі судді Бебешко М.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, яка виникла внаслідок невиконання позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 зобов`язань за укладеними в 2007 році договорами.

Позов обґрунтовано тим, що 6 червня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 80/п/13/2007/840, відповідно до умов якого банк надав боржнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання у власність нерухомого майна на загальну суму 80812 доларів США із розрахунку 12,99% річних строком з 6 червня 2007 року по 6 червня 2018 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п.3.3.1, 3.3.3, відповідач зобов`язався вносити чергові мінімальні необхідні платежі.

6 липня 2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1, відповідно до умов якого боржник та поручитель зобов`язані відповідати перед банком як солідарні боржники. Відповідно до умов договору поруки поручитель поручився перед банком за належне виконання боржником зобов`язань, що виникають з кредитного договору № 80/п/13/2007/840 від 6 червня 2007 року в тому числі повернути кредитні кошти.

Свої зобов`язання банк виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти ОСОБА_1 .. В свою чергу відповідачі свої зобов`язання щодо повернення заборгованості за кредитним договором не виконали, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

13 травня 2019 року між банком та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» був укладений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором № 80/п/13/2007/840, відповідно до умов якого до позивача перейшли права вимоги за кредитним договором, договором поруки та усіма додатковими договорами.

Відповідно до додатку № 1 до договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором № 80/п/13/2007/840 по основному боргу (тіло кредиту) складає 36063,07 доларів США. Станом на дату подачі позову (25 січня 2021 року) за офіційним курсом НБУ заборгованість становить 1015709, 15 грн.

13 травня 2019 року відповідачам було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором забезпечення. 13 травня 2019 року відповідачам було направлено вимоги про усунення порушень та повернення заборгованості за кредитним договором № 80/п/13/2007/840 від 6 липня 2007 року.

Вимогу позивача відповідачі не виконали.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 травня 2022 року позов ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором № 80/п/13/2007/840 від 6 липня 2007 року за основною сумою кредиту, яка складається 36063,07 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» по 7617,82 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник відповідачів подав апеляційну скаргу, в який просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що судом задоволено позовні вимоги без доказів формування кредитної заборгованості відповідачів саме у розмірі 36063,07 доларів США.

Відповідачі звертають увагу суду, що позивачем не наведено детального розрахунку заборгованості, порядку її нарахування, з урахуванням здійснених відповідачами оплат, не вказано в якому періоді сформувалась заборгованість, що в свою чергу унеможливлювало встановлення будь-яких дат та обставин формування заборгованості. Крім того, позивачем не було доведено, що сума, яка підлягала стягненню, є саме тілом кредиту.

Також апелянт вважає, що суд, долучаючи додаткові докази позивача свідомо порушив принцип цивільного судочинства, адже надав стороні позивача пріоритет у зміні правової позиція та можливість її підтверджувати додатковими доказами в залежності від висвітлених заперечень відповідачів. Оскаржуване рішення суду обґрунтоване саме цими доказами.

Кредитором приймались дії щодо примусового стягнення всієї суми кредиту з ОСОБА_2 як поручителя із 22 липня 2014 року, а отже позивачем пропущено шестимісячний строк на стягнення кредитної заборгованості із поручителя відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України.

Позивачем не надано до суду помісячного розрахунку заборгованості за кредитним договором, що перш за все мав би підтверджувати позовні вимоги позивача по стягненню саме цієї суми боргу та в подальшому міг бути використаний для обліку позовної давності.

Правом на подання відзиву позивач не скористався.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Назаренко Р.А. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» - адвокат Карапетян А.Р. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 6 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 80/п/13/2007/840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 80812 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 1523, що укладений між позичальником та ОСОБА_4 , згідно з умовами якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , строком на 132 місяці.

Відповідно до п.2.1 договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки: трикімнатної квартири АДРЕСА_2 в день укладення цього договору.

Відповідно до п.2.3 договору при непогашенні заборгованості позичальника перед банком у повному обсязі за рахунок майна, що обтяжене іпотекою, банк звертає стягнення на майно позичальника у відповідності з діючим законодавством України.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_2 договір поруки.

Згідно з п.3.3 договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п.1.3.1, 1.3.2 цього договору платежі шляхом здійснення перерахування мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Щомісячна сума мінімального платежу складає 1164,73 доларів США. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п.3.32 цього договору щомісячно до 10 числа поточного місяця.

Кінцевий термін повернення кредиту - 6 липня 2018 року.

Відповідно до п.7.3 кредитного договору сторони, керуючись ст.259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років.

На кредитні кошти ОСОБА_5 придбано квартиру площею 66,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .

6 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1 до кредитного договору №80/п/13/2007/840, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 80/п/13/2007/840 від 6 липня 2007 року.

В забезпечення повернення кредитних коштів виданих за кредитним договором між ВАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 6 липня 2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_3 .

13 травня 2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 80/п/13/2007/840 від 6 липня 2007 року з додатковими договорами, зазначеними у Додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором № 80/п/13/2007/840 від 13 травня 2019 року, загальний розмір заборгованості позичальника ( ОСОБА_3 ) на дату укладення договору складає 90155,77 доларів США. Основний борг (тіло кредиту) складає 36063,07 доларів США.

13 травня 2019 року ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» направило ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення, в якому повідомило останніх про те, що 13 травня 2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» було укладено договори про відступлення прав вимоги, за якими до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором з усіма змінами та доповненнями.

Цього ж дня, ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» направило ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень та повернення заборгованості за кредитним договором №80/п/13/2007/840 від 6 липня 2007 року.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого станом на 5 листопада 2019 року квартира АДРЕСА_1 з 1 листопада 2019 року на праві приватної власності належить ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП». Підставою виникнення права власності була вимога про усунення порушень та повернення заборгованості та договір про відступлення прав за договором іпотеки від 13травня 2019 року.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; припинено право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 за ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» та поновлено право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 .

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформований станом на 5 січня 2022 року, відповідно до якого право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 1 січня 2022 року останній платіж за кредитом було здійснено 20 січня 2015 року, залишок заборгованості за кредитом становить 36063,07 доларів США.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою ( ч.1 ст.546 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов`язання поруки. Право кредитора й обов`язок поручителя після спливу строку поруки припиняються. А тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації його права, зокрема і застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав вказані у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

Установлено, що 6 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 80812 доларів США, строком на 132 місяці. На забезпечення виконання кредитного зобов`язання між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 80/п/13/2007/840 від 6 липня 2007 року, в тому числі: повернути до 6 липня 2018 року кредит у сумі 80812 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,99% річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

У договорі поруки не вказано строк його дії, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Зважаючи, що кінцевий строк зобов`язання за кредитним договором закінчився 6 липня 2018 року, саме з цієї дати почався перебіг шестимісячного строку для пред`явлення позову до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. 6 січня 2019 року закінчився шестимісячний строк звернення до суду із позовом до ОСОБА_2 .

Таким чином, звертаючись до суду з позовом 1 березня 2021 року, кредитором пропущено передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред`явлення вимоги до поручителя, а тому зобов`язання ОСОБА_2 за договором поруки є припиненими.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо поручителя.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 6 липня 2007 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 .

Що стосується висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, колегія суддів вважає їх правильними, підстави для скасування рішення в цій частині відсутні.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не надано доказів на підтвердження формування кредитної заборгованості, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи документами, зокрема, наданим позивачем розрахунком заборгованості, з зазначенням сум оплат, здійснених позичальником до 20 січня 2015 року.

Так, як убачається з розрахунку заборгованості, складеного станом на 16 липня 2014 року, у ОСОБА_3 станом на 27 січня 2014 року існувала заборгованість за кредитом в сумі 49510,12 доларів США. 9 грудня 2014 року на виконання умов договору було сплачено 11117,05 доларів США, 10 грудня 2014 року - 1165 доларів США, 20 січня 2015 року - 1165 доларів США. З урахуванням трьох останніх платежів, які кредитором були зараховану у погашення заборгованості за кредитом, заборгованість склала 36063,07 доларів США, яка і була заявлена позивачем у позові до стягнення.

З урахуванням встановленого сторонами кредитного договору строку позовної давності в 10 років, підстави для застосування позовної давності до щомісячних платежів відсутні, оскільки підстави вважати, що до березня 2011 року позичальником не виконувалися умови договору або неналежним чином виконувалися такі умови, відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині прийняття доказів в порушення порядку їх надання, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки надані позивачем докази, а саме копії квитанцій про здійснення позичальником платежів, а також розрахунок заборгованості, що були виконані станом на 27 січня 2014 року та станом на 1 січня 2022 року не встановлюють нові обставини, а лише додаткового підтверджують доводи сторони позивача, зазначені в позовній заяві.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду в частині обґрунтованості та доведеності позовних вимог до ОСОБА_1 не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а у значній мірі зводяться до незгоди з висновками суду.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 слід відмовити, підстави для стягнення з останнього судового збору відсутні, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів судового збору підлягає скасуванню, вся сума судового збору у розмірі 15235 грн. 64 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану адвокатом Назаренком Романом Анатолійовичем, задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 травня 2022 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості та в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» судовий збір в розмірі 15235 грн.64 коп..

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус