Справа № 212/2-4350/11
Провадження № 4-с/127/78/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сергія Калинчука,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сергія Калинчука, мотивуючи її тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №212/2-4350/11 звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №31/МК/2008/25-840 від 25.09.2008 року у розмірі 249542,11 дол. США. Вказане рішення суду було звернуто до примусового виконання у Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), виконавче провадження №53839412. В ході вчинення виконавчих дій, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а згодом, на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», 31.08.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вказана заборгованість була відступлена від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «Дніпрофінансгруп», згодом до ТОВ «Брайт Інвестмент», а потім до ОСОБА_2 .

Заявник зазначає, що заборгованість за кредитним договором №31/МК/2008/25-840 від 25.09.2008 року погашена боржником у повному обсязі, претензій щодо його виконання у кредитора немає, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 . Таким чином, рішення суду виконано боржником у повному обсязі поза межами виконавчого провадження. В зв`язку з цим, доцільність існування арештів відсутня, а їх наявність порушує права боржника як власника майна, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з цією скаргою.

В судове засідання заявник не з`явилася, проте її представник подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд скарги у його відсутність та скаржника. Скаргу підтримує та просить задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність. Просив в задоволенні скарги відмовити повністю, враховуючи наданий відзив Відділу від 07.12.2022 року.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подано відзив на скаргу, яку представник вважає безпідставною та необґрунтованою. Відзив обгрунотваний тим, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №53839412 з виконання виконавчого листа №212/2-4350/11. В ході виконання виконавчого провадження до ДП «СЕТАМ» було передано з метою примусової реалізації арештоване нерухоме майно боржника. З врахуванням першої та повторної уцінки, зазначене нерухоме майно не було реалізоване, у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів та відсутності попиту, та відповідно майно було знято із реалізації. Після уцінки нерухоме майно не було реалізоване на третіх електронних торгах, у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів. Вподальшому, від представника стягувача ПАТ КБ «Надра» надійшла заява про бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною 516621,00 грн., шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Визнано суму, що погашена за даним виконавчим документом за рахунок залишення за ПАТ «КБ «Надра» нереалізованого майна боржника, яка становить 516621,00 грн. Оскільки іншого належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, то державним виконавцем 31.08.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Цією постановою також повідомлено стягувача про те, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ч.5 ст. 37 Закону, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 Закону (тобто до 31.08.2021 року). Надати більш детальну інформацію не вбачається можливим, оскільки вказане виконавче провадження було знищене. Отже, виконавче провадження не було закінчене, у зв`язку з фактичним його виконанням, тому відсутні правові підстави для зняття арешту з майна та коштів боржників, накладених в рамках цього виконавчого провадження. На дату повернення виконавчого документа стягувачу рішення суду не було виконане, а кошти за виконавчим документом не стягненні, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачені. Крім того, вимога про зобов`язання начальника Відділу зняти арешт зі всього майна ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження №53839412, не відповідає позиції Верховного суду України. Отже, дії вчиненні відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в межах наданих повноважень, тому представник суб`єкта оскарження просив у задоволенні скарги відмовити повністю.

Інші учасники розгляду справи (заінтересовані особи) в судове засідання не з`явились хоча про час, дату, місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Будь-яких заяв на адресу суду від них не надходило.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволеню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14.11.2016 року у справі № 212/2-4350/11 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, повторне заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2014 року скасовано та позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №31/МК/2008/25-840 від 25.09.2008 року в розмірі 147418,98 дол. США, заборгованість за відсотками в розмірі 102123,13 дол. США, а всього 249542,11 дол. США, а також 160572,62 грн. пені. В решті вимог до неї відмовлено. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 1651,89 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на ІТЗ з розгляду справи (Т.2 а.с. 91-93 у справі №212/2-4350/11).

За вказаним вище судовим рішенням, Вінницьким міським судом Вінницької області 10.01.2017 року було видано стягувачу виконавчий лист №212/2-4350/11 (а.с. 41).

26.04.2017 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. було відкрито виконавче провадження № 53839412 з виконання вказаного виконавчого листа №212/2-4350/11 (а.с. 40, 42).

Під час здійснення виконавчого провадження головним державним виконавцем було винесено:

-постанову про арешт майна боржника від 26.04.2017 року, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 43);

-постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25.05.2017 року, якою описано та накладено арешт на майно боржника, а саме вбудовані-прибудовані приміщення в гуртожитку, що складаються з приміщень з №3-1 по №36, загальною площею 73,0 кв.м., що складаються з кабінету 3-1, коридору 3-2, перукарні 3-3, ательє 3-4, вбиральні 3-5, матеріал стін цегла, стан задовільний, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Дане майно є предметом іпотеки. До даного приміщення прибудоване приміщення з входу з звору. На описане майно також встановлено обмеження права користування ним, а саме не відчужувати, не псувати, не переобладнувати (а.с. 44-45);

-постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 26.05.2017 року, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Ексертно-консалтинговий центр» та зобов`язано надати письмовий звіт з питань визначення ринкової вартості вбудованого-прибудованих приміщень в гуртожитку (а.с. 46);

-постанову про арешт коштів боржника від 14.12.2017 року, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках ПАТ «Укрсоцбанк», у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7488916 грн. (а.с. 47);

-постанову про арешт коштів боржника від 11.01.2018 року, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7488916 грн. (а.с. 48);

-постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 31.08.2018 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в якій вказано, що в ході провадження виконавчих дій до ДП «СЕТАМ» передано з метою примусової реалізації арештоване нерухоме майно боржника, а саме вказане вище вбудоване-прибудоване приміщення в гуртожитку. Проте, це приміщення не було і реалізоване на третіх електронних торгах. В результаті цього, стягував виявив бажання придбати придбати предмет іпотеки за початковою ціною 516621,00 грн., шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна у відповідності до ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку». Іншого належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявлено. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 31.08.2021 року (а.с. 49, 50-51).

З матеріалів справи вбачається, що боржник 31.10.2022 року зверталася до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про зняття арешту з майна боржника (а.с. 12, 19), проте їй було відмовлено з посиланням на ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження №53949975, з виконання виконавчого листа №755/7612/15-ц, виданого 15.05.2015 року Дніпропетровським районним судом м. Києва про стягнення коштів в розмірі 1180185,94 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», зареєстроване в Центральному відділі ДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 12).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2022 року вбачається, що відносно вказаного спірного майна боржника зареєстровано два обтяження за №: 23946333 та за №20185534, на підставі постанови про арешт майна боржника №53839412 від 26.04.2017 року (а.с. 21-23).

Крім того, відомості про боржника ОСОБА_1 внесені до Єдиного реєстру боржників (а.с. 25).

Згідно з довідкою ТОВ «Брайт Інвестмент» право вимоги за кредитним договором №31/МК/2008/25-840 від 25.09.2008 року було відступлено від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «Дніпрофінансгруп», згодом до ТОВ «Брайт Інвестмент», а потім до ОСОБА_2 (а.с. 20). Проте, суд не приймає до уваги вказану довідку, оскільки вона не є належним та допустимим доказом відступлення прав вимоги за кредитним договором №31/МК/2008/25-840 від 25.09.2008 року.

В матеріалах справи №212/2-4350/11 відсутні ухвали суду про заміну стягувача.

Таким чином, обставини на які посилається заявник, не були підтверджені відповідними доказами, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Також до матеріалів скарги долучено довідку стягувача ОСОБА_2 21.10.2022 року, адресовану Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якій міститься повідомлення про те, що борг за кредитним договором, який встановлено рішенням суду №212/2-4350/11 від 17.06.2014 року погашено перед ним повністю. Майнових претензій за кредитним договором №31/МК/2008/25-840 від 25.09.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 у нього немає (а.с. 24). Разом з тим, суд не приймає її до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту відступлення права вимоги до ОСОБА_2 матеріали скарги не містять. В зв`язку з цим, суд позбавлений можливості встановити факт переходу прав вимоги до ОСОБА_2 та наявності у нього права на підтвердження погашення боргових зобов`язань.

Крім того, суд звертає увагу, що на момент повернення виконавчого документу стягувачу (31.08.2018 року) кошти за виконавчим документом не стягнуто в повному обсязі, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачені боржником та у стягувача залишилось право повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Матеріалами справи встановлено, що постановою від 31.08.2018 року у виконавчому провадженні №53839412 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. було повернуто стягувачу виконавчий документ №212/2-4350/11, через відсутність у боржника іншого майна на яке можливо звернути стягнення, з правом повторного пред`явлення для виконання, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу), передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до змісту ч. 3 вказаної вище статті Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Згідно із п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Матеріали справи не містять належних доказів щодо погашення боргу, сплату боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) С.Калинчук, відмовивши у знятті арешту з майна боржника, діяв з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447- 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сергія Калинчука - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: