Справа №750/6471/22
Провадження №6/751/515/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Павлова В.Г.

секретар судового засідання Овдій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) /далі відділу/ Назаренко Т.В. звернувся до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документ.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження №68002792 з виконання виконавчого листа №751/4912/21, виданого 22.12.2021 року Новозаводським районним судом міста Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 441 грн в рахунок відшкодування матеріальної та 5000 грн моральної шкоди.

На момент звернення державного виконавця до суду, боржник ОСОБА_1 будь-яких дій, спрямованих на виконання судового рішення, не виконав, мотивуючи відсутністю майна, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання державний виконавець, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду подання, не з`явився. В матеріалах подання наявна заява державного виконавця про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи необхідність негайного розгляду подання, суд вважає, що розгляд подання слід провести без участі державного виконавця, в порядку ч.4 ст.441 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З подання та долучених до нього матеріалів вбачається, що з 28.12.2021 року на виконанні відділу перебуває виконавче провадження №68002792 з виконання виконавчого листа №751/4912/21, виданого 22.12.2021 року Новозаводським районним судом міста Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 441 грн в рахунок відшкодування матеріальної та 5000 грн моральної шкоди.

За результатами вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що за ОСОБА_1 не зареєстровано права власності на автотранспорт та об`єкти нерухомого майна, а також відсутні відомості щодо офіційних джерел доходів.

З часу відкриття виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 , незважаючи на наявність паспорта громадянина для виїзду за кордон, державний кордон України не перетинав, а в рахунок погашення боргу сплатив лише 500 грн. Причиною не можливості виконання судового рішення, як вбачається з наданого державному виконавцю письмового пояснення від 24.01.2022 року, є відсутність фінансової можливості. Останній зобов`язується сплачувати борг по мірі можливості.

22.08.2022 року від стягувача ОСОБА_2 до відділу надійшла заява про підготовку подання до суду про заборону виїзду за кордон боржнику ОСОБА_1

07.10.2022 року державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до положення ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають ним доведенню відповідними належними і допустимими доказами. Факт ухилення стягувача від виконання зобов`язань, покладеного в основу подання та відповідного судового рішення, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним.

Верховний Суд України в судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року зазначив, що з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите, зокрема, у пункті 18 частини третьої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Чинне законодавство не розкриває поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням», оскільки воно є оціночним.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому проваджені, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Особа, яка має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.6 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; не з`явлення за викликом державного виконавця; не повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.ч.1,4 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу приписів ст.81 ЦПК України у системному зв`язку з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на державного виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

В конкретному випадку подання державного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку боржником та доказів на підтвердження цих фактів. Натомість, долучені до матеріалів подання документи свідчать про об`єктивну неможливість боржника в добровільному порядку виконати рішення суду, що узгоджується з офіційно отриманою державним виконавцем інформацією щодо фінансового та майнового останнього.

Доводи державного виконавця про не з`явлення 11.01.2022 року та 14.02.2022 року боржника за викликом державного виконавця з огляду на відсутність будь-яких доказів в підтвердження їх отримання останнім є належним підтвердженням його ухилення від виконання обов`язків, передбачених ч.6 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що надані державним виконавцем в розпорядження суду докази в обґрунтування внесеного ним подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не підтверджують умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, а відтак в його задоволенні необхідно відмовити з підстав недоведеності.

Керуючись ст.ст.441,260,261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Назаренко Т.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.Г.Павлов