1Справа № 2-1390/11 2-п/335/12/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про розгляд заяви про перегляд заочного рішення
07 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участі секретаря судового засідання Ступіної В.А.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника адвоката Єренко Д.В.,
представника позивача адвоката Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року по цивільній справі № 2-1390/11 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
В С Т А Н О В И В:
19.11.2021 року заявник звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 24.05.2011 року, відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-1390/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 року, вказана заява була передана до провадження судді Макарова В.О.
Ухвалою судді від 22.11.2021 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, ухваленого 24.05.2011 року, відновлення втраченого судового провадження - залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали.
01.11.2021 року заявником усунено недоліки заяви, які стали підставою для залишення її без руху. Подано через канцелярію суду уточнену заяву про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року по справі № 2-1390/11 відповідно до ухвали судді від 22.11.2021 року у кількості 2 примірників та копію рішення суду від 24.05.2011 року з відміткою про відповідність копії письмового доказу оригіналу.
Звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року, заявник стверджує, що про існування заочного рішення суду від 24.05.2011 року їй стало відомо в зв`язку з оформленням спадщини.
Зазначене заочне рішення суду нею було отримано тільки 10.11.2021 року через представника, адвоката Тульчевського О.В., який 09.11.2021 року отримав його копію, що підтверджується копією клопотання про ознайомлення з матеріалами справи з розпискою представника від 09.11.2021 року.
Їй не було відомо про розгляд справи за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Копію ухвали про відкриття провадження у справі № 2-1390/11, копію позовної заяви та додатних до неї документів, та судові повістки про виклик до суду, нею не отримувалися, а тому все вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 не було відомо про розгляд справи, що є підставою для скасування заочного рішення.
Крім того, ОСОБА_1 у даній заяві посилається на докази, якими вона обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Зазначає, що згідно з пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2014 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина прийнята до 1 січня 2004 року застосуються норми ЦК УРСР 1963 року.
Заявник звертає увагу суду на те, що в передбачений законодавством шестимісячний строк позивач ОСОБА_2 та співвідповідач ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР не прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , тому не придбали її. Ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 додатковий строк для прийняття зазначеної спадщини не визначався, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 86 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведеної Третьою запорізькою державною нотаріальною контрою. Ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 в передбачений законодавством шестимісячний строк не вступили в управління або володіння спадковим майном.
Заявник вважає, що наявність у позивача в 2011 році якихось ощадних книжок батька не є належним, допустимим та достовірним доказом вступу в передбачений законодавством шестимісячний строк у володіння частиною спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Більш того, ощадні книжки батька після його смерті завжди знаходились у неї, що підтверджуються: ощадними книжками Орджонікідзевського відділення Ощадного банку на ім`я ОСОБА_4 за рахунками: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , оригінали яких знаходяться у неї.
Обґрунтування наявності фактів вступу ОСОБА_2 та/або ОСОБА_3 в передбачений законодавством шестимісячний строк у володіння спадковим майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих, та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Враховуючи те, що тільки ОСОБА_5 та заявник ОСОБА_1 , прийняли спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не прийняли спадщину за законом після нього, то відповідно до ст. 554 ЦК УРСР заявник вважає, що їх частка перейшла до ОСОБА_5 та неї, ОСОБА_1 і розподілилась між ними в рівних частках, тобто по 15/54 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , кожній.
Тому після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається саме із 15/54 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , яка і підлягає розподілу між її спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину, якими є, заявник ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 та співвідповідач ОСОБА_3 , в рівних частках по 5/54 житлового будинку АДРЕСА_1 , кожному.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що за ОСОБА_2 можливо визнати право власності в порядку спадкування за законом тільки після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , яка була спадкоємицею ОСОБА_4 , але не встигла оформити спадкових справ на неї, та тільки на 5/54 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Отже все вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не було відомо про розгляд справи, і докази, на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
На підставі вищенаведеного та керуючись постановою Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, ОСОБА_1 просила суд визнати причини пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення поважною та поновити їй пропущений процесуальний строк. Скасувати заочне рішення ухвалене 24.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-1390/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Ухвалою судді від 01.12.2021 року, з точки зору дотримання прав заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції та ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року. Прийнято заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, ухваленого 24.05.2011 року, відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-1390/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено розгляд заяви, зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати усі наявні документи, заяви, клопотання, які зберігаються по даній справі у судове засідання.
Ухвалою суду від 21.04.2022 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Макарова В.О. у цивільній справі № 2-1390/11, провадження 2-п/335/12/2022 відмовлено. Питання про відвід судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макарова В.О. в цивільній справі № 2-1390/11, провадження 2-п/335/12/2022 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та відновлення втраченого провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом передано для визначення судді у порядку встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.04.2022 року, заява передана судді Алексєєнко А.Б.
Ухвалою суду ОСОБА_6 від 22.04.2022 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Макарова В.І. у цивільній справі № 2-1390/11 провадження 2-п/335/12/2022 про перегляд заочного рішення та відновлення втраченого провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено.
16.05.2022 року на адресу суду від адвоката Тульчевського О.В. надійшла заява про припинення представництва разом з Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги від 20.10.2021 року про розірвання Договору про надання правової допомоги від 20.10.2021 року, згідно якої за взаємною згодою адвоката та клієнта припинено, повноваження представника адвоката Тульчевського О.В. на здійснення представництва гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у цивільній справі № 2-1390/11 були припинені.
17.08.2022 року, представником позивача у справі ОСОБА_2 , адвокатом Кравченко О.В. заявлено клопотання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Ухвалою суду від 17.08.2022 року, клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Кравченко О.В. про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково. Відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-1390/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - в частині зібраних судом документів, а саме:
- ухвали про залишення позовної заяви без руху від 04.02.2011 року;
- ухвали про відкриття провадження у справі від 17.02.2022 року;
- копії супровідного листа від 04.02.2011 року;
- копії супровідного листа від 16.02.2011 року;
- копії заяви про забезпечення доказів від 27.01.2011 року;
- копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (повторне) від 04.09.2012 року;
- копії запису акта про смерть ОСОБА_5 від 27.04.1998 року;
- копії запису акта про смерть ОСОБА_4 від 23.01.1995 року;
- копії супровідного листа від 18.04.2011 року;
- копії листа ОП ЗМБТІ від 29.04.2011 року;
- копії експертного висновку про вартість об`єкта оцінки з додатками від 27.01.2011 року;
- копії супровідного листа Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 24.05.2011 року;
- фотокопії спадкової справи після ОСОБА_5 ;
- копії супровідного листа Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 24.05.2011 року;
- фотокопії спадкової сплави після ОСОБА_4 ;
- копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 20.01.1951 року;
- копії ощадної книжки № НОМЕР_7 ;
- копії ощадної книжки № НОМЕР_8 ;
- копії ощадної книжки № НОМЕР_9 ;
- копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 , копія 1-3, 10, 11 сторінок;
- копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ;
- копії супровідного листа від 14.04.2011 року;
- копії ухвали суду про залишення без руху заяви про перегляд заочного рішення від 14.06.2011 року.
Відновити рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року наступного змісту:
Справа № 2-1390/11
Номер провадження 2/5759/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2011 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Макарова В.О., при секретарі Соловйовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 5/9 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім нього, спадкоємцями ОСОБА_4 на зазначену спадщину є його дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 та була його дружина ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час відкриття спадщини разом з батьком проживали та були зареєстровані за однією адресою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Позивач та відповідач ОСОБА_3 не проживали і не були зареєстровані за місцем проживання спадкодавця, але прийняли спадщину шляхом фактичного вступу у володіння майном, що підтверджується наявністю у них ощадних книжок батька.
Таким чином, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, всі спадкоємці за законом прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4 , але не оформили спадкових прав на неї. Частка кожного спадкоємця ОСОБА_4 складає по 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача, ОСОБА_5 . До складу спадщини після її смерті входить частка у спадщині, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , яку вона прийняла, але не встигла оформити спадкових прав на неї. А саме: 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім позивача, спадкоємцями ОСОБА_5 на зазначену спадщину є її дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 . Частка кожного спадкоємця ОСОБА_5 складає по 5/108 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . У встановлений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк, позивач та відповідач ОСОБА_3 звернулися до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини. На час відкриття спадщини ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_5 .
Таким чином, на думку позивача йому має належати 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та 5/108 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , яка була спадкоємицею ОСОБА_4 , але не встигла оформити спадкових прав на неї, а разом 5/27 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Оскільки правоустановлюючі документи на будинок та технічний паспорт знаходяться у відповідача 1, яка відмовляється йому їх надати, отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі він не може, а тому змушений звернутися з позовною заявою до суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та на 5/108 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , яка була спадкоємицею ОСОБА_4 , але не встигла оформити спадкових прав на неї, а разом на 5/27 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.
За таких обставин, відповідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідачів.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про визнання права власності в порядку спадкування за законом і вважає встановленими такі факти і відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя 23.01. 1995 року, актовий запис №707. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 5/9 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначена спадщина належала спадкодавцеві на підставі рішення народного суду Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 08.06. 1966 року та ухвали народного суду Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 23.09. 1966 року, що підтверджується довідкою ОП ЗМБТІ №6886 від 29.04. 2011 року. Спадкоємцями ОСОБА_4 на зазначену спадщину є позивач, відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та була його дружина ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем проживали та були зареєстровані за однією адресою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори, що підтверджується фотокопією спадкової справи №86. Позивач та відповідач ОСОБА_3 не проживали і не були зареєстровані за місцем проживання спадкодавця, але прийняли спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України шляхом фактичного вступу у володіння майном, що підтверджується наявністю у них ощадних книжок батька.
Таким чином, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, всі спадкоємці за законом прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4 , але не оформили спадкових прав на неї. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР частки спадкоємців за законом першої черги є рівними. Отже, частка кожного спадкоємця ОСОБА_4 складає по 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача, ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради 27.04. 1998 року, актовий запис №3661. До складу спадщини після її смерті входить частка у спадщині, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , яку вона прийняла, але не встигла оформити спадкових прав на неї. А саме: 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім позивача, спадкоємцями ОСОБА_5 на зазначену спадщину є її дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 . Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, частка кожного спадкоємця ОСОБА_5 складає по 5/108 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . У встановлений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк, позивач та відповідач ОСОБА_3 звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, що підтверджується фотокопією спадкової справи №546. На час відкриття спадщини ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_5 .
Таким чином, позивачу має належати 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та 5/108 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , яка була спадкоємицею ОСОБА_4 , але не встигла оформити спадкових прав на неї, а разом 5/27 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Оскільки правоустановлюючі документи на будинок та технічний паспорт знаходяться у відповідача 1, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі.
Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.
Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.
З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у раз втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, обрані позивачем способи захисту його прав передбачені законом і відповідають йому.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевказаного, керуючись статтями 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 392, ЦК України, ст. ст. 3, 15, 57, 60, 61, 212, 213 , 224-227 ЦПК України,
ВИРІШИВ :
Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та на 5/108 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , яка була спадкоємицею ОСОБА_4 , але не встигла оформити спадкових прав на неї, а разом на 5/27 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: В.О. Макаров
Вказана ухвала судуу часниками справи не оскаржена, набрала чинності.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судове засідання з`явились заявник ОСОБА_1 та представник заявника адвокат Єренко Д.В., які на задоволенні даної заяви наполягали.
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Кравченко О.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки заявник двічі викликалася в судові засідання у порядку, встановленому законодавством. Заочне рішення було направлено на адресу заявника, і останній відомо про наявність судового рішення. Відповідач вже зверталася до суду із заявою про перегляд заочного рішення у 2011 році. Ухвалою суду заяву ОСОБА_1 було залишено без руху. Однак ОСОБА_1 недоліки усунені не були.
Враховуючи те, що повторне подання заяви про перегляд заочного рішення не передбачено законодавством, представник ОСОБА_2 адвокат Кравченко О.В. просила суд заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вирішуючи питання щодо норм законодавства, які підлягають застосуванню під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, ухваленого судом до набрання чинності нової редакції ЦПК України від 15.12.2017 року, суд виходить з вимог ст. 3 ЦПК України (в редакції на момент розгляду даної заяви), згідно якої, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Таким чином, застосуванню підлягають норми закону, що діють на час розгляду заяви про перегляд заочного рішення за виключенням норм, які встановлюють нові обов`язки, скасовують чи звужують права сторін по справі.
Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Аналогічні положення містились і в попередній редакції зазначених статей, а отже підставою для скасування заочного рішення суду, ухваленого як за попередньої редакції закону так і після набрання чинності нової редакції ЦПК України необхідна одночасна наявність двох умов.
Законодавче застосування в конструкції статті 288 ЦПК України (ст. 232 ЦПК України у попередній редакції) сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а також те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.
Положення ч.4 ст.169 ЦПК України (в редакції станом на 24.05.2011 року), що діяли на час ухвалення судом заочного рішення, передбачали, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Положення ст. 224 ЦПК України (в редакції станом на 24.05.2011 року), передбачали можливість ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не поважними і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З досліджених матеріалів справи встановлено, що 02.02.2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.
Ухвалою судді від 04.02.2011 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування було залишено без руху.
Ухвалою судді від 17.02.2011 року, відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.
Судом встановлено, що справа розглянута судом у відсутності відповідача ОСОБА_1 , яка неодноразово викликалася до суду.
Посилання заявника на те, що вона не отримувала судові повістки, суд до уваги не приймає, оскільки відповідач була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, як вбачається з копії рішення, мала можливість повідомити суд про причини неявки в судове засідання, подати заперечення проти позову з доказами в їх підтвердження.
Суд вважає, що на підставі вимог закону, в тому числі ст. 169 ЦПК України, якою встановлено вирішення судом справи на підставі наявних у ній даних чи доказів, заочне рішення було винесено правомірно відповідно до чинного законодавства.
З причини того, що ОСОБА_1 не надала суду письмових заперечень, та її неявка від участі в судових засіданнях, давала суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 4 ст. 169 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення), Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 24.05.2011 року було ухвалене заочне рішення, проти чого не заперечував позивач у судовому засіданні.
Крім того, ухвалюючи рішення, суд зважив на наявність доказів в обґрунтування тих вимог, які просив задовольнити позивач, встановив правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин та надав їм відповідну правову оцінку. Інша оцінка таких правовідносин не є метою розгляду заяви про скасування заочного рішення.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року, позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 5/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та на 5/108 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_5 , яка була спадкоємицею ОСОБА_4 , але не встигла оформити спадкових прав на неї, а разом на 5/27 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 посилається на те, що про існування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року вона дізналася під час оформлення спадщини. Їй не було відомо про розгляд позовної заяви ОСОБА_2 , зазначене вище заочне рішення нею було отримано лише 10.11.2021 року через свого представника, який 09.11.2022 року отримав його копію, що підтверджується клопотанням про ознайомленням з матеріалами справи з розпискою представника від 09.11.2022 року.
Разом з тим, вказані посилання - не заслуговують на увагу суду та є голослівними і безпідставними, враховуючи, що згідно зібраних судом документів в частині відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-1390/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 10.06.2011 року вже зверталась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.
Ухвалою судді Макарова В.О. від 14.06.2011 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було залишено без руху на підставі п. 7 ст. 229 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю копії заяви для вручення іншим учасникам процесу, не зазначення обставин, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це, відсутністю посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.
Згідно супровідного листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2011 року, копія ухвали суду від 04.02.2011 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху була направлена на адресу заявника, яка зазначена нею також і у поданій 19.11.2021 року заяві про перегляд заочного рішення. Проте, недоліки заяви у строк, встановлений судом, ОСОБА_1 не усунула, що і не заперечується учасниками процесу у судовому засіданні.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ще 10.06.2011 року при пред`явлені до суду заяви про перегляд заочного рішення, було достеменно відомо про існування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року. Заявник ОСОБА_1 добре знала про всі процесуальні судові рішення.
Але через 11 років 5 місяців відповідач у справі ОСОБА_1 знову подає заяву про перегляд заочного рішення суду від 24.05.2011 року. Про подання нею заяви про перегляд заочного рішення суду від 24.05.2011 року у червні 2011 року вона як зазначила у судовому засіданні особисто не пам`ятає.
При цьому суд зазначає, що повторне звернення з заявою про перегляд рішення суду цивільним процесуальним законодавством не передбачено, навіть за інших підстав. Заявник мала можливість звернутися до юристів, представників з метою її представництва в судах.
Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.
Крім того, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.
Заявником не надано доказів, доказів які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішення по суті.
Обставини, викладені ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення по суті є апеляційною скаргою на рішення суду, що не може свідчити про наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Тобто, наявність одночасно двох умов для скасування заочного рішення судом не встановлена.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Таким чином, заявник (відповідач) не зазначила суду достатніх підстав, які б свідчили про доцільність скасування рішення суду від 24.05.2011 року.
Щодо третьої обовязкової обставини, яку суд повинен встановити при розгляді заяви про скасування заочного рішення, то ОСОБА_1 не посилається на будь-який новий доказ, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст. 288 ЦПК України, а лише зазначає про те, що не скористалась правами, передбаченими ст.ст. 43, 49 ЦПК України. В ході розгляду цивільної справи судом було досліджено всі докази, фактично ніяких інших доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення не надано.
Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
Але жодних доказів, які б могли свідчити про передчасність рішення суду, матеріали справи не містять та стороною відповідача ОСОБА_1 надані не були, що з урахуванням вище наведеного свідчить про безпідставність поданої заяви.
Крім того, суд звертає увагу, що клопотання заявника про витребування доказів (що викладене у заяві про перегляд заочного рішення) не підлягає розгляду, оскільки дане клопотання не стосується предмету заявлених вимог про перегляд заочного рішення.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, суд керується, в т.ч. принципом правової визначеності.
В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 починаючи з 10.06.2011 року, була обізнана про існування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року, що було констатовано судом.
Натомість, маючи можливість подати на адресу суду копії заяви для вручення іншим учасникам процесу, зазначити обставин, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це, зазначити посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, на виконання вимог ухвали суду від 14.06.2011 року (зокрема і засобами поштового зв`язку), вона цього не зробила.
Крім того, відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
В даному випадку, на думку суду, повторне подання ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року містить ознаки зловживання правом з боку відповідача ОСОБА_1 у справі, оскільки аналогічна заява, ухвалою суду вже була залишена без руху, а в подальшому за поясненням представника позивача адвоката Кравченко О.В. повернута судом і вказана ухвала ніким з учасників процесу не оскаржувалася. Вказане не спростовано заявником ОСОБА_1 або її представником.
Суд враховує, що подавши 10.06.2011 заяву про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року, відповідач скористалася своїм правом на перегляд вказаного заочного рішення. Постановлення суддею ухвали про повернення заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 мала право оскаржити її в апеляційному порядку.
На підставі викладеного та з урахуванням того, що заявник порушила всі можливі та встановлені законодавцем строки на перегляд заочного рішення, та мала можливість на протязі 11-х років 5 місяців оскаржити заочне рішення, і зробила це вже повторно, не усунувши недоліки своєї заяви у 2011 р., не оскарживши ухвалу про повернення заяви про перегляд заочного рішення яка за поясненням представника була в наявності, але знищена у зв`язку з закінченням строків зберігання судових проваджень, відповідно до Інструкції про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду, затвердженої наказом ДСА України від 15.12.2011 року № 168, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від заочного рішення, оскільки така ухвала не передбачена в переліку ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду першої інстанції, визначені ст. 353 ЦПК України.
Окрім того, в контексті ч. 4 ст. 287 ЦПК України, після залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач може оскаржити в апеляційному порядку не таку ухвалу суду, а саме заочне рішення.
Таким чином, ОСОБА_1 має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду.
Керуючись ст.ст. 287-289 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 року по цивільній справі № 2-1390/11 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Вступна та резолютивна частина ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 07.11.2022 року.

Повний тест ухвали виготовлений 11.11.2022 року.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя В.О. Макаров