Справа № 343/79/22
Провадження № 2/344/1799/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить з урахуванням збільшених позовних вимог від 12.07.2022 (а.с. 134-135, а.с. 199-2) визнати спільним майном подружжя : квартиру за адресою, АДРЕСА_1 , загальною площею 53,1 кв.м.; квартиру за адресою, АДРЕСА_2 загальною площею 68,9 кв.м.; визнати за нею право власності по Ѕ частині вище вказаного майна та в цілому на автомобіль марки PEUGEOT BOXER 2001 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

В обґрунтування первісного позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.06.1983, який розірвано 05.03.2018. За час проживання в шлюбі ними були придбані та зареєстровані за відповідачем дані квартири та автомобіль. Питання щодо поділу спільного майна не виникало, оскільки між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо користування таким. Однак з вересня 2021 відповідач чинить перешкоди щодо користування, розпорядження квартирами, тому позивач звернулась до суду із даними позовними вимогами.

07.02.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи передано головуючій судді Кіндратишин Л.Р.(а.с.42)

09.02.2022 ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с.45)

15.04.2022 відповідачем подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку майна у спільній сумісній власності подружжя та поділ майна подружжя, просить провести розподіл спільного майна подружжя таким чином: виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,1 м.кв. вартістю 536 310 грн., виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 63,0 м.кв., вартістю 828 197 грн., визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3, частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 68,9 м.кв., загальною вартістю 685 800 грн. (2/3 складає 457 200 грн.) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 68,9 м.кв., загальною вартістю 685 800 грн.(1/3 складає 228 600 грн.), стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 63 287 грн. різницю вартості між частками спільного майна подружжя, виділеного у приватну власність (1 056 797 грн.-сукупна вартість майна, яке виділяється у власність ОСОБА_1 ; 993 510- сукупна вартість майна, яке виділяється у власність ОСОБА_2 ) (а.с.75-77).

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 зазначає що з 1983-2018 перебував у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_1 . Тривалий час працював закордоном, на високооплачуваній роботі.

У 2014 ним була придбана двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 53,1 м.кв.,

У 2015 ним була придбана двокімнатна квартира по АДРЕСА_5 , загальною площею 68,9 м.кв.

Вищевказані квартири придбав за власні кошти, та вважає їх особистою приватною власністю, так як фактично спільне проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 припинили ще в 2009 році. Крім зазначених квартир у 1993 за кошти ОСОБА_2 була куплена ОСОБА_1 , а в листопаді 2011 оформлено право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_6 , загальною площею 63,0 м.кв.

27.05.2022 ухвалою зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання права на частку у спільній сумісній власності подружжя та поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду справи з первісним позовом (а.с.97,98).

19.07.2022 ухвалою витребувано з сервісного центру МВС України в м. Калуш інформацію про реєстрацію та право власності транспортного засобу марки PEGEOT BOXER 2001, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузов НОМЕР_4 (а.с 155).

18.08.2022 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті (а.с172)

Позивач -відповідач ОСОБА_1 та її представник -адвокат Кобилинець Т.В у судовому засіданні підтримали позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, щодо зустрічного позову заперечили. Вподальшому подали письмові пояснення в дебатах, та просили про завершення розгляду справи без їхньої участі.

Відповідач -позивач ОСОБА_2 та його представник-адвокат Кажук В.Б. первісний позов визнали в частині визнання автомобіля в цілому за ОСОБА_1 . Зустрічний позов підтримали з мотивів, що викладені письмово, просили його задоволити. ОСОБА_2 вказав, що мав намір подарувати квартири онукам, однак реалізувати таке не може через відсутність згоди синів. Вподальшому подали письмові пояснення в дебатах, та просили про завершення розгляду справи без їхньої участі.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 08.11.2022 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десять днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Вподальшому сторони не з`явились, подавши письмові дебати та завершення справи без участі.

Розглянувши матеріали цивільної справи, вислухавши вступне слово сторін, їхніх представників, свідка та дослідивши докази по справі, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з рішенням Долинського районного суду від 05.03.2018 за №343/154/17, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 18.06.1983 - розірвано. Рішення набрало законної сили 06.04.2018 ( а.с.7).

Так, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за номером витягу 22234466 від 28.05.2014 - квартира двокімнатна загальною площею 53,1 м2 з коморою АДРЕСА_4 зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності (а.с.8). Ринкова вартість такої квартири станом на 30.11.2021 становить 536 310 грн. ( а.с.13). Оцінку здійснено оцінювачем ОСОБА_3 , про що надано відповідний сертифікат( а.с. 18).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за номером запису про право власності 12458201 від 09.12.2015 - квартира двокімнатна загальною площею 68,9 кв.м., по АДРЕСА_5 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності (а.с.15). Ринкова вартість такої квартири станом на 30.11.2021 становить 685 800 грн. ( а.с.22). Оцінку здійснено оцінювачем ОСОБА_3 , про що надано відповідний сертифікат ( а.с. 29).

Згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.11.2011, виданим Долинською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 13.07.2013 трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3 загальною площею 63,0 кв.м. належить ОСОБА_1 належить на праві приватної власності (а.с. 92, 93). Вартість такої 828 197 грн. оцінку здійснено ФОП ОСОБА_4 , даних про те, що такий може здійснювати відповідну оцінку, суду не надано.

Відповідно до довідки Єдиного державного реєстру МВС України у територіальних сервісних центрах станом на 06.08.2022 автомобіль марки PEUGEOT BOXER 2001 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 14.03.2017 зареєстрований за громадянином ОСОБА_2 (а.с.177).

Як на підставу для віднесення квартири АДРЕСА_3 до особистої власності ОСОБА_1 , не заявляючи вимоги про визнання особистою власністю, вказує, що така нею набута як членом Долинського житлово-будівельного кооперативу «Карпати». Так, згідно довідки такого кооперативу №41 від 26.03.2018 ОСОБА_1 є членом ЖБК «Карпати» з 1989. Заборгованості зі сплати членських внесків немає. Ордер на жиле приміщення АДРЕСА_7 , виданий ОСОБА_1 , як члену кооперативу згідно рішення міськвиконкому №54 від 08.04.1993. Разом з тим, такий ордер, виданий ОСОБА_1 на чотирьох чоловік зі складом сім`ї - ОСОБА_1 - власник. ОСОБА_2 -чоловік, ОСОБА_5 -син, ОСОБА_6 -син ( а.с. 133, 136-137).

Згідно із довідкою про право власності на квартиру ЖБК «Карпати» №25, без дати, вартість вказаної квартири становить 218 847 карбованців в цінах на 1992 року або з урахуванням діючих цін 23 836, 77 грн. Заборгованості за ОСОБА_1 немає ( а.с. 138). Разом з тим, ОСОБА_1 долучено Форму №ПД-4 про сплату нею ЖБК «Карпати» коштів ( а.с. 126-129, 198).

Поряд з цим, суд не бере до уваги заяву ОСОБА_7 , яка посвідчена приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області 22.08.2018, про те, що у березні 1989, нею було подаровано сестрі ОСОБА_1 20 тисяч рублів, для придбання кооперативної квартири у АДРЕСА_6 (а.с. 131), так як така не відповідає вимогам щодо допустимості, достовірності та достатності доказів.

Свідок ОСОБА_5 , син сторін, дав покази про те, що йому відомо, що тітка дала мамі кошти для придбання квартири, що у м. Долина.

Суд приймає до уваги довідки про доходи ОСОБА_2 такий у період з 2010 по 2014 працював у ТОВ « СК Надра» ( а.с. 191-192), з 2009 по 2010 включно у ТОВ «Сервісне підприємство Капрі-Нейборз» та отримував щомісячну заробітну плату в рублях ( а.с. 194), так вказані наступні доходи.

Згідно з архівною довідкою архівного відділу №2 Калуської районної державної адміністрації від 01.08.2022 №372/04-01/ІІІ-11, №371/04-01/ІІІ-11 ОСОБА_2 працював у Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин, всього за 1992 рік складала 121 183,27 грн., за 1993 рік - 1 659 7788 грн., 1994 рік- 350 985 10 грн. ( а.с. 166), 1988 рік - 996,85 грн., 1989 рік -984,11 грн., 1990 рік -1 513,55 грн., 1991 рік - 5 820,59 грн. ( а.с. 167).

Також про трудову зайнятість ОСОБА_2 свідчать записи у трудовій книжці, що заповнена 26.12.1977 ( 196-197).

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Враховуючи зазначене вище вбачається, що діє абсолютна презумпція спільності права власності, в тому числі й подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), у якому Верховний Суд відійшов від правових висновків, викладених у постанові від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15.

Вказане підтверджено й судовою практико, зокрема Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 640/11441/15-ц, провадження № 61-3005 св 18 (ЄДРСРУ № 74266173) в постанові від 23 травня 2018 року вважає, що пайові внески в ГБК саме у вигляді грошових коштів є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і, враховуючи, що такі внески можуть бути трансформовані в неподільну річ, зокрема об`єкт права власності у вигляді гаражного боксу, то за кожним із подружжя слід визнати право власності на належну кожному з них частку в пайовому внеску в ГБК і залишити це майно у їх спільній власності.

Відповідно до ст. 141 ЖК Української РСР в редакції від 01 січня 1984 року (станом на дату внесення паю) особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску і граничного розміру жилої площі, передбачуваного Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу.

У пунктах 6, 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" судам роз`яснено, що при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися статтею 146 ЖК УРСР, статтею 15 Закону України "Про власність", пунктом 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, і статтями 22, 24, 28, 29 КпШС України, ураховуючи зокрема таке: пай, внесений подружжям в житлово-будівельному кооперативі у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, та після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Враховуючи, що вартість кооперативної квартири виплачена у повному обсязі під час шлюбу, суд дійшов висновку про те, що квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 63,0 м.кв., , слід вважати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 , незалежно від того, що в подальшому ОСОБА_1 оформила одноосібне право власності на цю квартиру.

Вирішуючи питання щодо походження коштів, які становили сімейний бюджет подружжя, судом враховано, що за період перебування у шлюбі відповідач-позивач мав постійне місце працевлаштування та стабільний офіційний дохід.

Як і не надано доказів ОСОБА_2 , що квартири у м. Івано-Франківську було придбано виключно за його особисті кошти.

Що стосується автомобіля, то в цій частині з поміж того, що такий було придбано за час шлюбу, суд враховує визнання позову відповідачем -позивачем.

Відтак, суд дійшов висновку, що сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є:

- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 53,1 кв.м;

- квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,9 кв.м.;

- квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 63,0 м.кв.,

- автомобіль марки Peugeot Boxer 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

І саме таке майно підлягає поділу з урахуванням рівності часток, що презюмується.

Що стосується зустрічних позовних вимог, стосовно виділу в особисту приватну власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 63,0 м.кв., вартістю 828 197 грн., визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3, частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 68,9 м.кв., загальною вартістю 685 800 грн. (2/3 складає 457 200 грн.), а за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки такої (1/3 складає 228 600 грн.), стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 63 287 грн. різницю вартості між частками спільного майна подружжя, виділеного у приватну власність (1 056 797 грн. - сукупна вартість майна, яке виділяється у власність ОСОБА_1 ; 993 510- сукупна вартість майна, яке виділяється у власність ОСОБА_2 ), то слід зазначити наступне.

Так, визнання ідеальних часток сторін в цьому рухомому неподільному майні без його реального поділу та залишення рухомого неподільного майна у їх спільній частковій власності не буде відповідати інтересам сторін, так як не вирішить спір по суті.

Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 зазначено, що у разі задоволення позову відповідач стає одноосібним власником речі. Тому його не можна вважати неплатоспроможним. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою.

То варто зазначити, що суду не надано належних, достатніх доказів оцінки квартири, що у м. Долина, про проведення експертизи ОСОБА_2 не клопотав. А саме, на підтвердження її вартості в сумі 828 197 грн., ОСОБА_2 надано довідку ФОП ОСОБА_4 від 31.03.2022 за №24. Поряд з цим, ОСОБА_1 заперечувала віднесення такої квартири до спільної сумісної власності подружжя в цілому. Відтак, суд позбавлений достовірно встановити розподіл часток у квартирі АДРЕСА_2 , адже стягнення грошової компенсації з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просить розприділити саме виходячи із вартості квартири - 828 197 грн., за наслідком визнання права власності на таку квартиру за ОСОБА_2 . Крім цього, квартира вподальшому залишатиметься у спільній власності без реального розподілу, ОСОБА_1 не залишиться одноосібним власником такої квартири. Відтак, провести реальний розподіл квартир, про який просить відповідач - позивач у зв`язку з вищенаведеним, відсутністю належного обґрунтування доказами щодо вартості, а також доказів щодо фактичного порядку користування цим майном, який склався у сторін, неможливо. У суду наявні дані лише щодо фактично користування квартирою АДРЕСА_3 - ОСОБА_1 , оскільки таке зазначено нею у позовній заяві.

Зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

За таких обставин, у випадку якщо неподільну річ не можна реально поділити між сторонами відповідно до їхніх часток, суд визнає ідеальні частки сторін у цьому майні без його реального поділу та залишає майно у спільній частковій власності.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16, Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 559/609/15.

Беручи до уваги, що сторони не погодили порядок поділу квартир, а частки в цьому об`єкті права спільної сумісної власності сторін є рівними.

Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи, що спірне майно придбане за час шлюбу, належних, допустимих доказів, що таке є особистою власністю будь -кого з подружжя, суду не надано, суд дійшов висновку, що первісний позов слід задоволити в цілому, а зустрічний частково - визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 63,0 м.кв. У порядку поділу спільної сумісної власності визнати за ОСОБА_2 Ѕ частки квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 63,0 м.кв. В іншій частині зустрічних позовних вимог - відмовити.

За змістом пунктів 1, 2 і 10 частини першої ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, у позовах про визнання права власності - вартістю майна, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч.6 ст.141 ЦПК України.)

Відтак, так як вимоги відповідача-позивача задоволено частково, вартість частки у квартирі, за якою визнано право власності, ним сплачено максимальний судовий збір, позивач- відповідач звільнена від сплати судового збору, то судовий збір у сумі 4 140, 98 грн. слід компенсувати йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно - задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 власністю :

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,1 кв.м;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,9 кв.м.;

- автомобіль марки Peugeot Boxer 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

У порядку поділу спільної сумісної власності визнати за ОСОБА_1 Ѕ частки на :

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,1 кв.м;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,9 кв.м.;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Peugeot Boxer 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задоволити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 63,0 м.кв.

У порядку поділу спільної сумісної власності визнати за ОСОБА_2 :

-Ѕ частки квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 63,0 м.кв.

В іншій частині зустрічних позовних вимог - відмовити.

Судовий збір у сумі 4 140, 98 (чотирьох тисяч сто сорок гривень) 98 коп. компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП : НОМЕР_5 ;

Представник позивача- відповідача: адвокат Кобилинець Тетяна Василівна, адреса: АДРЕСА_8 ;

Відповідач - позивач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_9 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

Представник відповідача- позивача : адвокат Кажук Василь Богданович, адреса : вул. Грушевського 11, м. Долина.

Повне рішення складено 14.11.2022.

Суддя Івано-Франківського міського суду

Івано-Франківської області Леся КІНДРАТИШИН