Справа № 357/1133/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О.В., при секретарі Вангородській О.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

28.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 01.02.2022, мотивуючи тим, що вона з 28 жовтня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від спільного проживання вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення суду від 01 жовтня 2012 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на дочку в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає. Внаслідок несплати аліментів за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 194989,00 грн. За період з листопада 2019 року по листопад 2021 року включно, згідно ст. 196 СК України, розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 19362,25 грн. Несплата боржником вчасно аліментів на дитину призвело до скрутного матеріального становища її та дитини, адже дочка постійно знаходиться на її утриманні та забезпечені, а її доходів не вистачає на усе необхідне для повноцінного розвитку та утримання дочки. Просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 19362,25 грн.

09.03.2022 судоми прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання учасниками справи заяв по суті спору.

Відповідно ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання (а.с. 16), та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позов з додатками 21.03.2022 (а.с. 21), та подав до суду у встановлений строк відзив на позов, в якому просив витребувати з виконавчої служби матеріали ВП № 34926787 від 12.10.2012, відмовити в задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі. Заперечення проти позову обгрунтовує тим, що дійсно на підставі рішення суду від 01.10.2012 він мав сплачувати на дочку аліменти, однак у 2012 році вони з позивачем дійшли згоди, що вона відзиває виконавчий лист та закриває виконавче провадження, а він у свою чергу в добровільному порядку щомісяця надає грошові кошти на утримання та виховання дочки, купляє одяг та продукти харчування. Протягом 10 років він виконував взяти на себе зобов`язання і нарікань зі сторони позивача не було. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути судом зменшений з урахуванням матеріального та сімейного стану, суд може повністю або частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла в зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, яка має істотне значення. Він, ОСОБА_2 , офіційного працевлаштування та офіційного доходу не має, але намагався виконувати свої зобов`язання перед позивачем. Істотною обставиною є те, що його мати онкохвора і він, як син, доглядає за нею та практично її утримує. Також, стоїть питання, якщо він протягом 10 років не сплачував аліменти, то які саме міри приймалися до нього відділом ДВС, як потенційного боржника. Він рахує, що саме матеріали ВП будуть слугувати доказом того, що він вчасно виконував зобов`язання перед позивачем, а її теперішні вимоги до нього є надуманими та незаконними. Також, слід врахувати, що ним сплачуються аліменти на дитину від першого шлюбу, а його мати надала зі свого пенсійного забезпечення грошові кошти для того щоб він виконував зобов`язання перед позивачем у справі. Його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів немає, адже сама позивач ввела усіх в оману, отримуючи від нього кошти в рахунок аліментів, і не повідомила його про те, що документи з відділу ДВС не відізвала, а він протягом 10 років платив грошові кошти не знаючи, що за ним рахуються аліменти та неустойка за їх несплату.

Позивач отримала відзив на позов 06.04.2022 (а.с.23,35), однак відповідь на відзив протягом встановленого судом строку не подала.

29.03.2022 судом задоволено клопотання відповідача та витребувано з відділу ДВС в м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження №34926787 щодо виконання виконавчого листа №2-11056 від 12.10.2012, який видано Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.07.2012 і до повноліття дитини, та 27.05.2022 до суду надійшли витребувані матеріали на виконання даної ухвали суду.

17.05.2022 позивач подала до суду заяву, в порядку п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, мотивуючи тим, що до позову вона додала розрахунок пені в сумі 19362,25 грн., в якому були допущені арифметичні помилки, і як наслідок невірно вказано розмір позовних вимог. Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.12.2021 № 124716, що виданий відділом ДВС в м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в період з листопада 2019 року по листопад 2021 року включно заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду становить 64352,00 грн. Тому, враховуючи правову позицію ВС України, викладену у постанові від 03.04.2019, у справі № 333/6020/16-ц, щодо обрахунку пені та положення ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 100 % заборгованості, яка виникла за період з листопада 2019 року по листопад 2021 року включено в сумі 64352,00 грн.

Враховуючи, що заява позивача відповідає вимогам ст. 49,182,183 ЦПК України, відповідач отримав дану заяву 23.05.2022 (а.с.41-43), суд дійшов висновку, про прийняття вказаної заяви до розгляду.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 28 жовтня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2012 року, у справі № 1103/15113/12, провадження № 2/1003/4161/12, що набрало законної сили 30.10.2012, шлюб між ними було розірвано, що підтверджено матеріалами справи та узгоджується з інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 2,3,6,36,37). Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4).

Також, встановлено, що 01 жовтня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по справі № 1003/11056/12, провадження № 2/1003/3188/12, яке набрало законної сили 12.10.2012, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.07.2012 і до повноліття дитини, та 12.10.2012 судом видано виконавчий лист на підставі вказаного рішення, що підтверджено матеріалами справи, які узгоджується з інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 5,38,39).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП 34926787 від 24.12.2021 за № 123716, виданого відділом ДВС в м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 7), вбачається, що на примусовому виконанні у вказаному відділі знаходить виконавчий лист, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.07.2012 і до повноліття дитини; станом на 01.11.2019 по сплаті аліментів рахується заборгованість у розмірі 71943,00 грн., а станом на 01.12.2021 194989,00 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ч.1 ч.2 ст. 196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, відповідач зобов`язаний рішенням суду сплачувати аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05.07.2012 і до її повноліття, та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що між ним та позивачем наявна домовленість щодо добровільної сплати аліментів, однак, відповідних доказів у підтвердження даних обставин до суду не надано, в тому числі в підтвердження добровільного щомісячного надання грошових коштів позивачу на утримання та виховання дочки, купівлі одягу та продуктів харчування та виконання протягом 10 років взяти на себе зобов`язань, та вказує на те, що розмір неустойки може бути судом зменшений з урахуванням матеріального та сімейного стану, що передбачено ч.2 ст. 196 СК України, однак, не надав до суду жодних доказів у підтвердження матеріального та сімейного стану.

Також, відповідач зазначає, що суд може повністю або частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла в зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, яка має істотне значення, адже він офіційного працевлаштування та офіційного доходу не має, його мати онкохвора і він, як син, доглядає за нею та практично її утримує.

Так, відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Однак, відповідачем не заявлялися зустрічні вимоги щодо звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та до суду не надано рішення суду, яке набрало законної сили, яким його звільнено від сплати заборгованості по сплаті аліментів, у зв`язку з обставинами, що мають істотне значення.

Відповідачем на підтвердження істотних обставин, які вплинули на виникнення заборгованості по аліментах, надано докази (а.с.26-29), з яких вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має діагноз: Рак лівої нирки, ст.1, рТ1вN0M0, кл.гр.ІІ, перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні ендоскопічної урології та літотрипсії ДУ «Інститут Урології НАМН України» з 15.10.2019 по 25.10.2019, їй надані рекомендації і направлення на дослідження; 02.03.2020 за № 9173 Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України їй надано експертний висновок, яким вказане захворювання пов`язано з впливом аварії на ЧАЕС та 09.07.2020 видано посвідчення особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, ІІІ група інвалідності безстроково.

Разом з тим, відповідачем не надано до суду достатніх доказів у підтвердження обставин справи, які входять до предмета доказування, а вказані ним заперечення проти позову суперечливі: у відзиві зазначено, що він, як син, доглядає за матір`ю та практично її утримує, а в подальшому вказано, що ним сплачуються аліменти на дитину від першого шлюбу та його мати надавала зі свого пенсійного забезпечення грошові кошти для того щоб він виконував зобов`язання перед позивачем у справі.

Також, відповідач зазначає, що його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів немає, адже сама позивач ввела усіх в оману, отримуючи від нього кошти в рахунок аліментів, і не повідомила його про те, що документи з відділу ДВС не відізвала, а він протягом 10 років платив грошові кошти не знаючи, що за ним рахуються аліменти та неустойка за їх несплату, однак, дані твердження також не підтверджені відповідними доказами.

З матеріалів виконавчого провадження № 34926787 (а.с. 44-115), вбачається, що 29.10.2012 державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Бабіним Р.М. було винесено постанову, про відкриття виконавчого провадження, яка направлена учасникам виконавчого провадження, на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 та виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.07.2012 і до повноліття дитини. Державним виконавцем було вчинено дії щодо встановлення наявності в боржника ОСОБА_2 доходів, рухомого та нерухомого майна, направлені виклики та повідомлення попередження боржнику щодо виконання рішення суду та сплати заборгованості по аліментах, стягувачу видані неодноразово довідки про неотримання аліментів, 01.06.2018 винесено постанову про арешт майна боржника, 26.12.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, 26.12.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження божника у праві керування транспортними засобами, 26.12.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, 26.12.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, 26.12.2018 ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників та вчинені інші дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Також, з матеріалів ВП № 4926787, вбачається, що 05.12.2017 року за № 910 видано довідку розрахунок по аліментам, згідно якої борг становив станом на 01.01.2015 20004,00 грн., а станом на 30.11.2017 становив 52824,00 грн.; 31.05.2019 за № 576 видано довідку рахунок по аліментам, згідно якої борг станом на 01.06.2019 становив 83709,00 грн.; 29.11.2019 за № 94296 видано довідку рахунок по аліментам, згідно якої борг станом на 01.11.2019 становив 96513,00 грн.; 27.05.2022 за № 34127 видано довідку рахунок по аліментам, згідно якої борг станом на 01.05.2022 становить 189043,27 грн.

Таким чином, суд критично оцінює доводи відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки він знав про рішення суду, яким стягуються з нього аліменти на утримання дитини, і знав, що виконавчий лист знаходиться на виконанні, однак дій щодо повідомлення державного виконавця про місце роботи і розмір заробітної плати та подання доказів щодо сплати в добровільному порядку аліментів не вчинив.

Отже, враховуючи, що відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставини, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, позивач має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за вказаний у позовній заяві період.

Суд, при розрахунку пені приймає до уваги останній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом від 27.05.2022 за № 34127, що міститься в матеріалах виконавчого провадження (а.с. 114), який на момент розгляду справи є дійсним, та встановив, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з листопада 2019 по листопад 2021 включно становить 66409,50 грн., а перевіривши розрахунок пені наведений позивачем, приходить до висновку, що відповідно до вище наведеного в рішенні порядку обрахунку пені, розмір неустойки (пені) за період сплати аліментів з листопада 2019 по листопад 2021 включно становить 243665,90 грн. Але, враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, яка за період листопада 2019 по листопад 2021 включно становить 66409,50 грн.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, діючи у межах заявлених позовних вимог та з урахуванням принципу диспозитивності, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за період з листопада 2019 по листопад 2021 включно, в розмірі 64352,00 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 7, 180, 182, 196 СК України, ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 258 -259, 265, 268, 274-279, 354 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів ,задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, які стягуються на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2019 по листопад 2021 включно, в розмірі 64352,00 грн. ( шістдесят чотири тисячі триста п`ятдесят дві ривні 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 27.05.2022.

СуддяО. В. Бондаренко