Справа № 629/6805/21
(2/199/1934/22)
РІШЕННЯ

іменем України

09.08.2022

.Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вказує, що вона із дитиною мешкають окремо від відповідача, який (тобто відповідач) не надає коштів ані на утримання неповнолітньої дитини, ані на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, дитини потребує постійного догляду та позивач не може працевлаштуватися, у зв`язку з чим й виник спір щодо її утримання.

Позовна заява містить вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 2 500,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з`явилася, в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав повністю.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив врахувати, що він не може надавати матеріальну допомогу, оскільки є студентом денної форми навчання, не працює, офіційного джерела доходу не має, стипендію не отримує, на підтвердження чого відповідач надав довідку з місця навчання та Державного реєстру фізичних осіб платників податків №2027-22-00266 від 15.02.2022 р.

Відповідач також просив врахувати, що заявлений у позові до стягнення розмір аліментів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн.), та, на переконання відповідача, не є зрозумілим чим позивач обґрунтовує вказану суму та якими нормами і потребами керується, не дивлячись на відсутність у відповідача можливості задовольнити вказані вимоги навіть частково.

Як встановлено судом, відповідач та позивач є подружжям (а.с. 12), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 13).

Дитина проживає разом із матір`ю (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідач мешкає окремо від позивача та дитини та між батьками дитини не досягнуто домовленості щодо утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач у період з 01.09.2021 р. по 30.06.2022 р. навчався у Харківському національному автомобільно - дорожньому університеті, на 3 курсі механічного факультету, на бюджетній основі, стипендію не отримував з 01.07.2021 р., що підтверджується відповідною довідкою з місця навчання.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків №2027-22-00266 станом на 15.02.2022 р. інформація про отримання ОСОБА_2 доходів відсутня.

Процесуальні дії у справі наступні:

-ухвалою суду від 05.07.2022 р. справу прийнято до провадження Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 06.04.2022 р. №16/0/9-22 та відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України.

Спірні правовідносини виникли із захисту прав позивача, як дружини, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та регулюються ч. 3 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 75, ч.ч. 2, 4 ст. 84, ч. 1 та ч. 2 ст. 80 СК України.

Дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 76-80, ч. 1 ст. 81, ст. 89 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї (ч. 1 ст. 5 СК України).

За ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення ( ч. 2 ст. 80 СК України).

Як встановлено судом, позивач не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною 07.08.2020 р.н., докази про можливості одержання позивачем утримання від інших осіб (повнолітніх дочки, сина, батьків) позивачем суду не надані.

Відповідач також не посилався на можливість одержання позивачем утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків, доказів не надав, не подавав заяв про витребування доказів про можливість одержання позивачем утримання від вказаних осіб, якщо такі особи є.

На підставі ч. 2 ст. 84 СК України позивач має право на утримання від чоловіка (відповідача), який є батьком їхньої спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трьох років.

Вказаного обов`язку відповідач не виконує.

Щодо посилання відповідача на те, що для нього не є зрозумілим чим позивач обґрунтовує вказану суму та якими нормами і потребами керується, то вказані доводи, на переконання суду, не є слушними, виходячи з наступного.

Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ч. 1 ст. 75 СК України).

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст. 75 К України).

Особливість такого утримання полягає у строковості дії (до досягнення дитиною трьох років), незалежності від надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - неможливості чоловіка надавати таке утримання.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України).

Як встановлено судом, позивач доглядає малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує утримання.

Відповідач не може надавати таку допомогу, оскільки є студентом 3 курсу, стипендію не отримує, доходів не має тощо.

Надані відповідачем докази неможливості чоловіка надавати таке утримання позивачем не спростовані.

Джерела отримання доказів вичерпані.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки утримання дружини залежить від можливості чоловіка надавати таке утримання, та в цій справі на підставі доказів встановлена відсутність можливості чоловіка надавати таке утримання дружині, вочевидь відсутність порушення прав позивача з боку відповідача, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 13, 23, 89, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 80, ч. 2 ст. 84 СК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років з відмовити повністю.

Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 15.08.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками.

Суддя В.В.Спаї