Номер провадження: 22-ц/813/5670/22
Справа № 946/1903/20
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Компанія «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), Клуб взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION»)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року у складі судді Пащенко Т.П.,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, компенсації у зв`язку зі смертю та моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 06.03.2019 між ОСОБА_2 та Компанією «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») укладений трудовий договір, відповідно до якого ОСОБА_2 був працевлаштований на посаду другого механіка на судно ГАЗ АЕДЖІАН (GAS AEGEAN, IMO No. 9545209, прапор Ліберія) (далі ГАЗ АЕДЖІАН) строком на 4 місяці з можливістю продовження строку до 5 місяців (на вибір власника) із заробітною платою 7 100 доларів США на місяць (далі Трудовий контракт). ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_2 прибув на борт судна ГАЗ АЕДЖІАН 07.03.2019 для виконання передбачених Трудовим контрактом обов`язків. До відрядження в рейс ОСОБА_2 не скаржився на погане самопочуття, вад зі здоров`ям, в тому числі будь-яких хвороб, не мав та притримувався здорового способу життя (не палив, алкогольними напоями не зловживав), що підтверджується, зокрема, результатами медичного огляду, проведеного 12.02.2019 у місті Одесі, відповідно до якого ОСОБА_2 був визнаний придатним для виконання своїх трудових обов`язків як по медичним, так і по психологічним показникам, а тести на наркотики та алкоголь підтвердили відсутність цих речовин в організмі та відсутність ознак наркотичної або алкогольної залежності. Під час роботи, 08.07.2019, ОСОБА_2 та ще один член екіпажу загинули на борту судна, яке на той час прямувало до Шрі-Ланки. Про це було видане Свідоцтво про смерть, відповідно до якого та Звіту про патологоанатомічний розтин, проведений Офісом судової медицини Загальної лікарні, м. Трінкомалі, Шрі-Ланка, причиною смерті було гостре отруєння діацетоновим спиртом. Жодним з цих документів прямо не визначається шлях потрапляння отруйної речовини до організму ОСОБА_2 (шляхом вдихання парів або всмоктування через очі, шкіру або іншим чином). Крім того, за ініціативою та на замовлення роботодавця проведено розслідування обставин смерті, про що був складений Підсумковий звіт, що на борту судна стався нещасний випадок, а саме смерть двох членів екіпажу, спричинена ігноруванням потерпілими небезпечності вживання хірургічного спирту. Після здійснення репатріації тіла в Україні було відкрито кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002087 від 04.10.2019 року. Під час досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу трупа (висновок Експерта № 1760-3340/19 від 08.11.2019), а також судово-медично-гістологічне дослідження (Акт № 2645/3340 від 17.10.2019), відповідно до яких було зроблено висновки, що у ОСОБА_2 виявлена гостра токсична дистрофія печінки, патологічний стан якої може бути викликаний, зокрема, отруєнням гепатотропною отрутою (речовиною, що чинить шкідливу дію на тканину печінки). Ушкоджень (у тому числі внутрішніх органів) не виявлено. Відповідно до позиції відповідачів, син позивачки та інший потерпілий вжили речовину, знайдену у каюті ОСОБА_2 у пляшці з написом «Етиловий спирт 70 %», проте, попри напис на етикетці пляшки, у ній містився розчинник Діацетоновий спирт, що за своїми властивостями має небезпечний для життя та здоров`я людини вплив у випадку його вживання внутрішньо навіть у невеликій кількості.

Позивачка вживала заходів досудового врегулювання спору для виплати суми компенсації, передбаченої Трудовим контрактом, проте у виплаті компенсації відмовлено. При відмові у виплаті компенсації відповідачами не доведена наявність у потерпілого умислу, направленого на спричинення собі смерті, а саме, що потерпілий передбачав, допускав та бажав настання негативних наслідків у вигляді своєї смерті. ОСОБА_2 не міг розуміти значення своїх дій та передбачати їх наслідки, оскільки йому було невідомо, що пляшка містить не етиловий спирт, який не є токсичним, а високотоксичний розчинник діацетоновий спирт, відповідно йому були невідомі наслідки спожиття рідини, які полягали не у досягнення стану легкого алкогольного сп`яніння, а у отруєнні з фатальними наслідками. Такі дії не є скоєнням умисних дій, спрямованих на завдання собі смерті. Відповідачі також посилаються на те, що споживаючи алкогольні напої, потерпілий порушив політику компанії щодо вживання алкоголю та наркотиків на борту судна. Проте, порушення даної політики не веде до правових наслідків у вигляді позбавлення права на виплату договірної компенсації у зв`язку зі смертю. Також позивачка вказує, що смерть єдиного сина призвела до найсильніших душевних страждань, що є підставою для відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 304 450 грн за курсом НБУ на дату подання позову, яку відповідачі мають відшкодувати одноразовим платежем. Позивачка також просить суд стягнути на її користь витрати на поховання ОСОБА_2 у розмірі 50 081 грн, оскільки між нею та Поховальним бюро «Карлетон» було укладено договір замовлення від 07.10.2019 на організацію проведення поховання, а також здійснено комплекс інших заходів, пов`язаних з облаштуванням та утриманням місця поховання ОСОБА_2 . Після поховання ОСОБА_2 позивачці було видане Свідоцтво про поховання від 20.02.2020 року. Отже, так як нею витрачено 50 081 грн. на проведення поховання сина вони мають бути відшкодовані відповідачами у повному обсязі.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК, (BENELUX OVERSEAS INC) на користь ОСОБА_1 суму компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за Трудовим контрактом від 06 березня 2019 року у розмірі 80 000,00 доларів США 00 центів, що еквівалентно 2 087 120 гривень.

Стягнуто з БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК, (BENELUX OVERSEAS INC) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень 00 копійок.

Стягнуто з БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК, (BENELUX OVERSEAS INC) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6600 гривень.

Стягнуто з БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК, (BENELUX OVERSEAS INC) на користь держави судовий збір в розмірі 10636,12 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») та Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION) надав суду апеляційну скаргу та просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, компенсації у зв`язку зі смертю та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми Закону України «Про міжнародну приватне право», а саме, переплутав питання юрисдикції (компетентного суду) із питанням матеріального права, відповідно до якого слід вирішувати спір. Суд неправильно застосував норму матеріального права, а саме, ст. 76 Закону про міжнародне приватне право, яка регулює питання юрисдикції, в той час як підлягала застосуванню інша норма згаданого Закону, а саме, ст. 52 яка регулює питання регулювання правовідносин українських громадян, які працюють за межами України. Суд першої інстанції неправильно застосував норми Кодексу законів про працю, який є кодифікованим законодавчим актом, що регулює трудові правовідносини громадян України. Враховуючи зміст ст. 8 КЗпП, а також ст. 52 Закону про міжнародне приватне право, суд повинен був дійти висновку, що правовідносини Сторін ( ОСОБА_2 як працівника та Бенелюкс Оверсіз Інк як Роботодавця) регулюються іноземним правом, зокрема, законодавством Республіки Ліберія. Посилання суду на ст. 509 ЦК України в сукупності з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України є нерелевантними (недоречними) посиланнями, оскільки спірні правовідносини за своєю правовою природою не є цивільно-правовими, а є трудовими правовідносинами, а тому вищезгадані норми матеріального права «а priori» не підлягають застосуванню в даному випадку. Суд неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють деліктні (позадоговірні) зобов`язання, коментуючи право позивачки на отримання контрактної компенсації у зв`язку зі смертю сина. Твердження суду про те, що остаточний звіт не містить однозначного висновку про причини смерті ОСОБА_2 , а містить лише припущення щодо причин його смерті, не відповідає обставинам справи та правилам оцінки доказів. Твердження суду про відсутність доказів того, яким саме чином алкоголь потрапив на борт судна, не мають значення для кваліфікації дій ОСОБА_2 та вирішення питання про право на отримання контрактної компенсації позивачкою у зв`язку зі смертю її сина. Висновок суду про те, що з матеріалів справи нібито неможливо встановити, з якою саме політикою щодо вживання алкоголю був ознайомлений ОСОБА_2 є помилковим та спростовується матеріалами справи. Враховуючи, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок отруєння алкоголем, який став наслідком вживання етилового спирту ОСОБА_2 у власній каюті на борту судна «GAS AEGEAN», шо є грубим порушенням Трудового контракту та Політики компанії щодо алкоголю та наркотиків, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Крім того, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та смертю ОСОБА_2 .

04.05.2022 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що часткове задоволення позовних вимог мало місце не внаслідок того, що суд не застосував норми права Ліберії, а внаслідок недоведеності наявності навмисної/умисної дії, оскільки відповідачі обґрунтовували наявність навмисної дії лише власними припущеннями. Посилається на те, що відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо зміст норм права іноземної держави в розумні строки не встановлений, незважаючи на вжиті згідно з цією статтею заходи, застосовується право України. Законодавство про працю не перешкоджає застосуванню до таких відносин в сфері найманої праці не лише ЦК України, а й інших актів цивільного законодавства. Застосування цивільного законодавства до неврегульованих спеціальними актами законодавства відносин в сфері найманої праці ґрунтується на ст. 9 ЦК України, має субсидіарний характер, оскільки закон прямо передбачає застосування цивільно-правових норм до таких відносин в сфері найманої праці. Матеріали справи не містять доказів того, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок його умислу. Саме тому, судом не могла бути застосована ч. 5 ст. 1187 ЦК України як підстава для відмови у стягненні контрактної компенсації у зв`язку зі смертю спричиненою дією джерела підвищеної небезпеки. Висновки викладені в Остаточному звіті суперечливі та спростовуються, в тому числі, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , відповідно до якого достовірно встановлена причина смерті ОСОБА_2 - гостре отруєння діацетоновим, а не етиловим спиртом, а також іншими матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 Пшеничний ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді другого механіка судна, помер на борту танкера-газовоза ГАЗ АЕДЖІАН (GAS AEGEAN), причиною смерті стало гостре отруєння діацетоновим спиртом.

Про те, що ймовірною причиною смерті ОСОБА_4 є гостра інтоксикація діацетоновим спиртом зазначено в Звіті про патологоанатомічний розтин №SR/108/07/2019 (англ. «Рost mortem report») (у перекладі на українську мову), проведеного судовим експертом Ручірой Надірой (англ. Ruchira Nadeera) центральної лікарні міста Трінкомалі; така ж причина зазначена в свідоцтві про смерть № 2327 від 02.09.2019, акті судово-медичного-гістологічного дослідження №2645/3340 від 07.10.2019, проведеного в приміщенні відділення судово-медичної гістології КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

З 06.03.2019 і на час смерті ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Компанією «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC»), перебуваючи на посаді другого механіка газовозу для перевезення зріджених газів ГАЗ АЕДЖІАН (GAS AEGEAN, IMO No. 9545209, прапор Ліберія) (далі ГАЗ АЕДЖІАН), контракт укладений на строк 4 місяці з можливістю продовження строку до 5 місяців (на розсуд Судновласника) із заробітною платою 7 100 (сім тисяч сто) доларів США на місяць.

За умовами контракту у випадку, якщо моряк помирає або отримує травму під час роботи в Компанії, включаючи смерть, що сталася під час подорожі на або з судна, або як результат дії морських або інших аналогічних ризиків, однак виключаючи смерть, умисно спричинену ОСОБА_5 (англ. «death due to wilful act») або інших попередньо існуючих умов, Компанія зобов`язана виплатити суму у розмірі 80 000 доларів США його найближчому родичу (для осіб офіцерського складу).

ОСОБА_1 є матір`ю померлого, відноситься до кола осіб, які мають право на компенсацію.

Задовольняючи позов, суд послався на норми ЦК України щодо відшкодування шкоди, та виходив з того, що суду не надано доказів наявності у діях ОСОБА_2 навмисної дії, умислу, направленого на спричинення собі смерті, що потерпілий передбачав, допускав та бажав настання негативних наслідків у вигляді своєї смерті, відтак існують підстави для стягнення відшкодування, визначеного контрактом. Шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому наявні підстави для відшкодування моральної шкоди незалежно від вини відповідача.

Проте погодитися з такими висновками неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Подія сталася на морському судні, на території іноземної держави, та ч.2ст.13 контракту, укладеного між ОСОБА_2 та роботодавцем, визначено, що контракт складений та підлягає регулюванню матеріальним правом країни прапору останнього судна, на якому працював ОСОБА_5 за цим контрактом.

З огляду на такі правила суд дійшов помилкового висновку про застосування норм цивільного законодавства України у недоговірних зобов`язаннях, що виникли внаслідок смерті потерпілого.

Зміст контракту свідчить про те, що виключається відшкодування шкоди роботодавцем, якщо смерть умисно спричинено ОСОБА_5 (англ. «death due to wilful act») або інших попередньо існуючих умов (пункт 5).

Заперечуючи право позивачки на відшкодування, представник відповідачів посилався на те, що ОСОБА_2 , вживаючи алкоголь, порушив положення трудового договору (контракту), правила та політику компанії та в підтвердження зазначеного надав перевірочний лист №026, в пункті 7 якого ОСОБА_2 ознайомлений з політикою щодо безпеки та ОСОБА_6 , з політикою щодо якості та Політикою Компанії щодо наркотиків та алкоголю.

Відхиляючи такі доводи, суд першої інстанції зазначив, що неможливо встановити, з якою саме політикою ознайомлений ОСОБА_2 та які умови визначені в ній.

Разом із тим, у справі відсутні інші відомості про політику та умови компанії, окрім тих, які підписані останнім, та які є предметом дослідження.

В свою чергу, відповідно до статті 11 контракту «Політика про заборону вживання алкоголю або наркотичних речовин» (англ. «Alcohol and drug policy»), моряк погоджується дотримуватися положень політики про заборону вживання алкоголю або наркотичних речовин, встановлену Компанією на борту судна, та підписувати відповідні декларації після ознайомлення зі змістом цієї політики.

Згідно розділу 7 контракту «Медичне обстеження до працевлаштування» моряк має пройти медичне обстеження до працевлаштування, та відсутність правдивих відповідей на питання щодо стану свого здоров`я вплине на його право отримувати переваги, відповідно до умов його контракту.

Для працевлаштування ОСОБА_2 проходив перевірку та згідно звіту про проведення перевірки на алкогольну та наркотичну залежність не мав ознак алкогольної або наркотичної залежності, що є окремим підтвердженням існування політки контролю щодо вживання алкоголю.

Отже, існування правил щодо заборони вживання алкоголю та проходження перевірки як передумови для укладання трудового контракту є достатніми доказами на підтвердження того, що особа мала усвідомлювати правила компанії та не допускати їх порушення.

За результатами проведеного розслідування сюрвейєрської компанії «ІНТЕРОУШН СЕРВІСЕЗ ЛІМІТЕД» викладено Остаточний звіт (англ. «Final report») щодо розслідування смерті другого механіка ОСОБА_4 та газового механіка ОСОБА_7 в Трінкомалі, яким встановлено, що другий механік ОСОБА_8 та газовий механік ОСОБА_9 вживали етиловий спирт, що призвело до їх смерті. В каюті механіка ОСОБА_2 було знайдено та в подальшому вилучено в якості доказу майже порожню пляшку з етикеткою «Етиловий спирт 70%» та дві склянки, а також пусту банку напою «Севен Ап» та невелику кількість рідини в окремій ємності. Також в звіті зазначено, що фактично на борту судна 08.07.2019 стався нещасний випадок, внаслідок незнання небезпеки споживання медичного спирту, що призвело до смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції послався на те, що у звіті не встановлено, яким чином на судно потрапив алкоголь, хто його придбав та приніс. Проте такі обставини правового значення не мають, оскільки незалежно від обставин його потрапляння на борт судна, не спростований факт добровільного вживання алкоголю.

Суду не надані докази того, що смерть ОСОБА_2 сталася через протиправні дії третіх осіб, при цьому не спростовані причини смерті, зазначені в документах, тому слід вважати встановленим, що смерть потерпілого настала внаслідок вживання алкоголю.

Не усвідомлення ОСОБА_2 того, що вживання алкоголю може призвести до смерті, не виключає встановленого факту його свідомого вжиття, тобто вчинення заборонених дій, недотримання правил, визначених контрактом, що в системному тлумаченні з умовами працевлаштування свідчить про існування підстав, які виключають можливість відшкодування шкоди за умовами контракту.

Відповідно до ст.114 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права.

Так, згідно Афідевіту адвоката (юриста) Девіда В.Воа, підпис якого був посвідчений нотаріусом 22.05.2020 та апостильований у Міністерстві закордонних справ Ліберії 25.05.2020, Ліберійськими правилами визначено, що смерть, яка вчинена навмисно дією моряків вважається такою, як «смерть, яка виникла безпосередньо з причини, яка була прихована від судновласника (роботодавця) під час або до працевлаштування відповідно до Трудового контракту моряка». Відповідно до загального права, яке застосовується в Ліберії, навмисна дія є навмисним та/або свідомим вчинком. З урахуванням вищенаведеної інформації та факту, що роботодавцю не було відомо, як 70% етиловий спирт був отриманий членами екіпажу та потрапив на борт судна, вживання зазначеного спирту другим механіком та газовим механіком судна-газовоза «GAS AEGEAN», що сталося 08.07.2019, є чіткою навмисною дією згідно законодавства Ліберії. Тому, судновласник не несе відповідальності за смерть вищезгаданих моряків, включаючи обов`язок судновласника із виплати контрактної компенсації на користь призначеного найближчого родича (та/або на користь законних нащадків загиблих моряків.

Також в обґрунтування трактування поняття «wilful act» надані відповіді ТОВ «ЛЕГАТ ОДЕСА», ТОВ «СВЕРТІЛОВ МАРІН КОНСАЛТИНГ», ПП «ДІАС МОРСЬКІ КОНСУЛЬТАЦІЇ», та АО`АНК.Морська юридична практика», зміст яких зводиться до того, що таке поняття потрібно розуміти як навмисно вчинене діяння з усвідомленням того, що його вчинення може привести до травми, шкоди або навіть смерті; особа повинна була знати, що вчинює заборонений або протиправний вчинок.

Отже, суд першої інстанції невірно витлумачив зміст контракту, висновки суду обставинам справи не відповідають, норми матеріального права застосовані неправильно, що свідчить про невідповідність рішення суду вимогам ст.263 ЦПК України.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди залежать від встановлення в діях відповідача складу правопорушення, таких обставин у справі не встановлено.

Висновки суду першої інстанції про те, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки на законі не ґрунтуються, оскільки такі висновки суперечать фактичним обставинам справи, а саме встановленої причини смерті внаслідок отруєння алкоголем.

Зважаючи на викладене, рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні вимог з мотивів та підстав, викладених вище.

Підстави для задоволення апеляційної скарги Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» (THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION) відсутні, оскільки суд в задоволенні вимог ОСОБА_1 до цього відповідача відмовив.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Клубу взаємного страхування «ЗЕ ВЕСТ ОФ ІНГЛАНД ШИП ОУНЕРС М`ЮЧУАЛ ІНШУРАНС АССОСІЕЙШН» («THE WEST OF ENGLAND SHIP OWNERS MUTUAL INSURANCE ASSOCIATION») залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року в частині вимог ОСОБА_1 до Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») про стягнення компенсації, відшкодування моральної шкоди скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Компанії «БЕНЕЛЮКС ОВЕРСІЗ ІНК» («BENELUX OVERSEAS INC») про стягнення компенсації, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.12.2022.

Головуючий:

Судді: