Справа № 766/2434/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача за первісним позовом відповідача

за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

позивача за первісним позовом відповідача

за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

представника позивачів за первісним позовом відповідачів

за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника позивачів за первісним позовом відповідачів

за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 ,

відповідача за первісним позовом позивача

за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

13.02.2020 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. Свої вимоги обґрунтували тим, що 15.03.1976 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано Дніпровським РАЦС м.Херсона. Від даного шлюбу подружжя має дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 14.12.2006 року на підставі договору дарування ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , з 03.02.2006 року ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . 27.11.2019 року ОСОБА_1 почала чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у доступі до будинку, що полягали у тому, що вона зачинила усі двері, не впускала їх у будинок, вимагала покинути територію будинку, погрожувала викликом поліції. Із відповідей, наданих Дніпровським ВП ХВП в Херсонській області від 22.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до правоохоронних органів з приводу протиправних дій ОСОБА_1 із заявами про вжиття заходів відносно останньої, яка перешкоджає у доступі до житлового будинку, в якому вони проживали. Незважаючи на неодноразові звернення позивачів до відповідача, остання продовжує чинити їм перешкоди у користуванні житлом, у зв`язку із чим вони змушені тимчасово винаймати житло. Враховуючи те, що позивачі не користуються житловим приміщенням з 27.11.2019 року з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 створює їм перешкоди у користуванні будинком, право позивачів на користування житловим приміщенням порушене. У зв`язку з цим, позивачі просили зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_2 , шляхом вселення; зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 житловим будинком АДРЕСА_2 , шляхом вселення; стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 14.04.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 не визнає первісний позов у повному обсязі та вважає, що її права порушуються, бо відповідачі більше року не проживають за адресою реєстрації, окрім цього ОСОБА_1 вже не є членом родини, а ОСОБА_2 є повнолітньою та обидва не є власниками вказаного майна. Так, позивачу за зустрічним позовом на підставі договору дарування ВЕМ №133551 від 14.12.2006 року на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому фактично, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач по справі, забрала свої речі та пішла з дому у січні 2018 року та більше в ньому не з`являлася. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач по справі, періодично збирав свої речі та уходив з дому у 2017 -2018 роках, а з моменту подачі позову про розірвання шлюбу взагалі більш у будинку не з`являвся. Останній раз прийшов у жовтні 2019 року та забрав свої речі. Тобто, відповідачі по справі (позивачі за первісним позовом) більш ніж рік не проживають у належному позивачу на праві приватної власності будинку, не обслуговують його, не проводять поточні ремонти, не платять на комунальні платежі та навіть їм не відомо, що без реєстрації у вказаному будинку більше року проживають батьки ОСОБА_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 Дійсно, 23.09.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народилося 2-є дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою та самостійно заробляє на своє життя, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом з ОСОБА_1 та постійно знаходиться на її утриманні. Сімейне життя ОСОБА_1 з ОСОБА_1 не склалося та 06.10.2019 року, відповідач зібрав свої речі та пішов з будинку позивача більше ніколи не повертався та не виходив на контакт. Враховуючи це, 08.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було розірвано, та останній вже не є членом сім`ї. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 , відповідач по справі, стала на бік батька та почала з ним звертатися до суду з приводу нібито не допуску їх обох до будинку, де вони зареєстровані, хоча вже рік не проживала за вказаною адресою до моменту розірвання шлюбу та жодного разу не намагалася прийти до дому. ОСОБА_1 не сплачує аліменти на неповнолітню дочку, навіть на підставі рішення суду, внаслідок чого в нього виникла заборгованість у сумі 47875,80 грн. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 , як власник спірного майна, не бажає, щоб в ньому були зареєстровані та мали право проживати відповідачі за зустрічним позовом, та вважає їх такими, що втратили право на користування майном. У зв`язку з цим, позивач просить визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особами, які втратили право користуватися житловим будинком, а саме: будинком АДРЕСА_2 , котрий належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування ВЕМ №133551 від 14.12.2006 року.

29.10.2020 року ОСОБА_1 надала до суду відзив на первісний позов, згідно якого не визнає позов та вважає, що її права порушуються, бо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 більше року не проживають за адресою реєстрації у спірному будинку, окрім цього ОСОБА_1 вже не є членом родини, а ОСОБА_2 є повнолітньою та обидва не є власниками вказаного майна. ОСОБА_1 на підставі договору дарування ВЕМ №133551 від 14.12.2006 року на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . За вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому фактично, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач по справі, забрала свої речі та пішла з дому у січні 2018 року та більше в ньому не з`являлася. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач по справі, періодично збирав свої речі та уходив з дому у 2017 -2018 роках, а з моменту подачі позову про розірвання шлюбу взагалі більш у будинку не з`являвся. Останній раз прийшов у жовтні 2019 року та забрав свої речі. Тобто, позивачі по справі більш ніж рік не проживають у належному позивачу на праві приватної власності будинку, не обслуговують його, не проводять поточні ремонти, не платять на комунальні платежі та навіть їм не відомо, що без реєстрації у вказаному будинку більше року проживають батьки ОСОБА_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Онучка навіть не спілкується з бабусею та дідусем. Дійсно, 23.09.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народилося 2-є дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою та самостійно заробляє на своє життя, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом з ОСОБА_1 та постійно знаходиться на її утриманні. Сімейне життя ОСОБА_1 з ОСОБА_1 не склалося та 06.10.2019 року, останній зібрав свої речі та пішов з будинку позивача більше ніколи не повертався та не виходив на контакт. Враховуючи це, 08.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2020 року шлюб між ними було розірвано, та ОСОБА_1 вже не є членом сім`ї. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 стала на бік батька та почала з ним звертатися до суду з приводу нібито не допуску їх обох до будинку, де вони зареєстровані, хоча вже рік не проживала за вказаною адресою до моменту розірвання шлюбу та жодного разу не намагалася прийти до дому. ОСОБА_1 не сплачує аліменти на неповнолітню дочку, навіть на підставі рішення суду, внаслідок чого в нього виникла заборгованість у сумі 47875,80 грн. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 , як власник спірного майна, не бажає, щоб в ньому були зареєстровані та мали право проживати позивачі за первісним позовом. На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та задовольнити її.

06.11.2020 року позивачі за первісним позовом надали відповідь на відзив, згідно якої заперечують проти відзиву наданого ОСОБА_1 . Зазначили, що ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 та колишньою дружиною ОСОБА_1 та з 2006 року житловий будинок АДРЕСА_2 є їх зареєстрованим місцем проживання і на час укладання договору дарування власник надала згоду на проведення їхньої реєстрації місця проживання за зазначеним будинком, як членам її сім`ї. Отже, ОСОБА_1 погодилася, що позивачі можуть бути зареєстровані та проживати у подарованому їй будинку. З 2019 року позивачі у зазначеному будинку не проживають з поважних причин, оскільки відповідач чинить їм перешкоди у користуванні цим житлом, у зв`язку з чим вони змушені захистити свої порушені права у судовому порядку, порушивши питання про вселення у спірне майно. Просили задовольнити первісні позовні вимоги.

06.11.2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за первісним позовом надали до суду відзив на зустрічний позов, згідно якого з доводами зустрічного позову не погоджуються. Зазначили, що 15.03.1976 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_7 . Від даного шлюбу подружжя має дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 14.12.2006 року на підставі договору дарування ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , з 03.02.2006 року ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . 27.11.2019 року ОСОБА_1 почала чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у доступі до будинку, що полягали у тому, що вона зачинила усі двері, не впускала їх у будинок, вимагала покинути територію будинку, погрожувала викликом поліції. Із відповідей, наданих Дніпровським ВП ХВП в Херсонській області від 22.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до правоохоронних органів з приводу протиправних дій ОСОБА_1 із заявами про вжиття заходів відносно останньої, яка перешкоджає у доступі до житлового будинку, в якому вони проживали. Незважаючи на неодноразові звернення позивачів до відповідача, остання продовжує чинити їм перешкоди у користуванні житлом, у зв`язку із чим вони змушені тимчасово винаймати житло. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, посилаючись на те, що відсутність їх за місцем реєстрації зумовлена перешкодами створеними їм власником у проживанні у спірному будинку. Враховуючи, що ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 та колишньою дружиною ОСОБА_1 та з 2006 року житловий будинок АДРЕСА_4 є їх зареєстрованим місцем проживанням і на час укладення договору дарування власник надала згоду на проведення їхньої реєстрації місця проживання за зазначеним будинком, як членам її сім`ї. Отже, ОСОБА_1 погодилася, що позивачі можуть бути зареєстровані та проживати у подарованому їй будинку, як члени її сім`ї, а тому зустрічні позовні вимоги заявлені нею є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року поновлено судовий розгляд для з`ясування обставин у справі.

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив його задовольнити. Вимоги за зустрічним позовом не визнав, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов підтримала, просила його задовольнити, вимоги за зустрічним позовом не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Представники позивачів за первісним позовом відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні первісні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідача за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно актового запису про укладення шлюбу №467, зробленого 23.09.1994 року ІНФОРМАЦІЯ_8 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 23.09.1994 року укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_9 ».

Від даного шлюбу подружжя має дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно актового запису про народження №709, зробленого 22.09.2009 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

14.12.2006 року на підставі договору дарування ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_5 , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13008934 від 21.12.2006 року.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 14.12.2006 року ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0352 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Із відповідей, наданих Дніпровським ВП ХВП в Херсонській області від 22.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до правоохоронних органів з приводу протиправних дій ОСОБА_1 із заявами про вжиття заходів відносно останньої, яка перешкоджає у доступі до житлового будинку, в якому вони проживали.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно акту №3 від 12.10.2020 року, складений комісією у складі сусідів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яким підтверджують, що у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , фактично проживають: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також, у вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з січня 2018 року фактично не проживає по теперішній час. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який з жовтня 2019 року фактично не проживає по теперішній час.

Відповідно до інформації, наданої Департаментом адміністративних послуг Херсонської міської ради від 07.09.2021 року №16-21/897-2, згідно з відомостями, наявними у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 21.07.2021 року значаться знятими з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що на теперішній час у спірному будинку позивачі за первісним позовом не зареєстровані.

Згідно ч.1 ст. 317, ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З наданих сторонами доказів встановлено, що позивачі на день розгляду цієї справи не є власником спірного житлового будинку, зняті з реєстрації, а отже відсутні правові підстави для усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в спірний житловий будинок.

З урахуванням обставин встановлених судом на підставі наданих сторонами доказів, оцінивши ці докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, суд робить висновок про те, що первісний позов про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд зазначає наступне.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 21.07.2021 року значаться знятими з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що на теперішній час у спірному житлі відповідачі за зустрічним позовом не зареєстровані, тобто відсутній предмет спору.

Отже, перешкоди у користуванні власністю позивачем за зустрічним позовом, які створював факт реєстрації відповідачів у спірному будинку, перестали існувати. Інших обставин, які б давали підстави для висновку, що відповідачі мали таке право користування з інших підстав, ніж факт реєстрації, судом не встановлено.

Відтак, підстави для задоволення зустрічного позову відсутні у зв`язку із добровільним зняттям відповідачів з реєстрації у спірному будинку до ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан