Провадження № 22-ц/812/988/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 грудня 2022 року м. Миколаїв

справа № 468/1295/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Тищук Н.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області, ухваленого 22 грудня 2021 року під головуванням судді Муругова В.В., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено того ж дня, у цивільній справі

за позовом

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

В жовтні 2021 року Акціонерне товариство (далі АТ «Державний ощадний банк України») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 дистанційно, в телефонному режимі звернулась до банку з проханням про встановлення на її картковий рахунок споживчого кредиту. Цього ж числа представники АТ «Державний ощадний банк України» погодили надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 15000 грн. за банківським продуктом «Моя кредитка. MORE».

10 березня 2021 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Договір) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Підписавши заяву ОСОБА_1 приєдналась до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та уклала з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу, кредитного договору, умови надання інших послуг та підтверджує своє ознайомлення з умовами договору.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, станом на 09 вересня 2021 року має заборгованість у розмірі 18116,09 грн, з яких 15000 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 3028,78 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 60,41 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 19,52 грн - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів, 7,38 грн - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2270 грн.

Правом відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не скористалась.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2021 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 лютого 2021 року 15060, 41 грн. Крім того, суд розподілив судові витрати. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з наданої копії договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копії паспорту споживчого кредиту, копії таблиці обчислення загальної вартості кредиту, копії висновку-рішення погодження надання (встановлення) кредиту вбачається, що вони не містять власноручного підпису відповідача або його електронного цифрового підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, натомість підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором електронна заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 25 лютого 2021 року та підписана сторонами заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10 березня 2021 року не містять посилання на конкретні розміри процентної ставки, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача заборгованості за процентами в сумі 3028,78 грн. Як наслідок цього, відсутні підстави для стягнення з відповідача і нарахованих на проценти трьох процентів річних та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів.

При цьому суд послався на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило заочне рішення скасувати в частині відмови у стягненні процентів, нарахованих на них трьох процентів річних та втрат від інфляції, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд поверхнево розглянув справу, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, безпідставно вважав неузгодженими умови кредитування. Між тим, банком, як стороною кредитної угоди дотримано всіх істотних умов надання клієнтові кредитних послуг, обумовлено у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Оскільки вимога про передбачені статтею 625 ЦК України нарахування є похідною від вимоги про стягнення процентів за користування, то вона також є правомірною та підлягає задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, від відповідача до апеляційного суду не надійшов.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України та враховуючи, що рішення суду постановлене у справі з ціною позову 18116,09 грн, яка є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( датою ухвалення рішення є 14 грудня 2022 року).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, з таких підстав.

Задовольняючи вимоги банку лише в частині стягнення тіла кредиту, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу та відмовляючи у стягненні прострочених процентів, відсотків нарахованих за статтею 625 ЦК України та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що з наданої копії договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копії паспорту споживчого кредиту, копії таблиці обчислення загальної вартості кредиту, копії висновку-рішення погодження надання (встановлення) кредиту вбачається, що вони не містять власноручного підпису відповідача або його електронного цифрового підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви.

Сторони не оскаржували рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, тому апеляційний суд в цій частині рішення не перевіряє.

Що стосується висновків суду в оскаржуваній частині, апеляційний суд з ними погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника надав кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок в розмірі 15000 грн. за банківським продуктом «Моя кредитка» на умовах тарифного пакету «MORE».

Договір був укладений шляхом підписання відповідачкою одноразовим ідентифікатором електронної заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 25 лютого 2021 року (далі- Електронна заява) (а.с. 26), погодження того ж числа позивачем надання кредиту висновком-рішенням (а.с. 27), а також підписання сторонами заяви про приєднання №610340015/250221 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10 березня 2021 року (далі - Заява про приєднання) (а.с. 28-29).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Електронній заяві від 25 лютого 2021 року та Заяві про приєднання від 10 березня 2021 року, які підписані відповідачкою, процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав позичальник), стягнути, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на висновок-рішення погодження надання (встановлення) кредиту від 25 лютого 2021 року (далі Висновок-рішення), паспорт споживчого кредиту та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО, Договір), розміщений на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

У Висновку-рішенні та паспорті споживчого кредиту визначені, в тому числі: процентна ставка 55% річних, термін сплати процентів згідно умов ДКБО та інші умови.

Але, ні Висновок-рішення, ні ДКБО, ні паспорт споживчого кредиту, відповідачкою не підписанні.

При цьому вбачається, що ДКБО, який розміщений на сайті позивача (www.oschadbank.ua), неодноразово змінювався самим банком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зазначено: «Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору».

Колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції, про те що вказана постанова Великої Палати Верховного Суду є релевантною даній справі, враховуючи тотожність встановлення обставин про додержання письмової форми для умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Враховуючи вищевказані обставини та сталу практику Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторонами спірного кредитного договору процентна ставка не погоджена, та обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог позивача про стягнення процентів, а також вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми процентів та інфляційних втрат за весь час такого прострочення, які є похідними.

Доводи апеляційної скарги про те, що підписуючи Заяву про приєднання, відповідачка погоджувала процентну ставку, оскільки зазначені вище Висновок-рішення, ДКБО та паспорт споживчого кредиту, можуть вважатись невід`ємними частинами спірного кредитного договору, є необґрунтованими та такими, що суперечать висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2021 року в оскаржуваній частині - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіТ.Б. Кушнірова Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 14 грудня 2022 року.