Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2741/21
Провадження №: 2/332/176/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2022 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування шляхом виселення з житлового приміщення,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та користування шляхом виселення з житлового приміщення, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником 39/100 частин квартири АДРЕСА_1 . У його власності перебуває кімната 7, площею 19,80 кв.м., відповідно договору дарування від 27 лютого 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г. Також у його власності перебуває 37/100 частин вищезазначеної квартири, у вигляді кімнати 8 площею 19,20 кв.м. відповідно свідоцтва про право власності на житло № 1046 від 09.06.2008 року видане Заводською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Інша частина квартири у вигляді кімнати 9 площею 12.0 кв.м. належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3 . Це є трикімнатна квартира спільного заселення. В спільному користуванні знаходяться: коридор- приміщення 1 площею 9,30 кв.м., комора - приміщення 2 площею 0,70 кв.м., кухня - приміщення 3 площею 9,20 кв.м., туалет - приміщення 4 площею 1,00 кв.м., ванна- приміщення 5 площею4,60 кв.м., коридор- приміщення 6 площею 2,40 кв.м., балкон площею 0,49 кв.м. В квартирі співвласник - відповідачка по справі ОСОБА_3 не проживає, але проживає інший відповідач ОСОБА_2 , який користується всією квартирою включаючи місця спільного користування. Позивач не має можливості проживати в квартирі з ним спільно, через відповідні дії відповідача ОСОБА_2 , а саме: відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, комунальні послуги не сплачує , виніс з квартири та здав на металобрухт всі речі, включаючи радіатори опалення, постійно пиячить, погрожує позивачу фізичною розправою, якщо він повернеться до квартири. В квартирі відключили газопостачання, у зв`язку з тим що він вкрав газову плиту та вчинив аварію спричинив витік газу, що погрожувало вибухом будинку. 2 рази він затопив квартиру та сусідів знизу. До квартири він постійно приводить своїх друзів, що теж ведуть аморальний спосіб життя, вони вживають алкоголь в квартирі, гучно лаються, інколи лайка переходить в бійку, майже постійно їх компанія може вживати алкоголь до 03 години ночі. Відповідач ОСОБА_2 постійно порушує правила співжиття, в квартирі валяються порожні пляшки, є неприємний запах, співжиття з відповідачем, виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства ним щодо позивача, а саме, застосуванні погроз, образ, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одній квартирі, все це суперечить його інтересам. Внаслідок таких дій відповідача ОСОБА_2 позивач постійно перебуває в стані психологічної напруги, страху, тривоги. Добровільно Відповідач ОСОБА_2 відмовляється звільняти квартиру. Відповідач порушує його право на самостійне володіння, розпорядження та користування його особистим майном та місцями загального користування в квартирі. З квартири він вкрав все обладнання з ванної кімнати та кухні.Вважає, що дії відповідача ОСОБА_2 суперечать його конституційному праву на особисту власність.Оскільки відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні належним йому житлом, позивач самостійно у позасудовому порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, вважає, що такі перешкоди підлягають усуненню в судовому порядку.
В судове засідання позивач не з`явився, хоча був повідомлений належним чином. Від представника позивача адвоката Зубенка О.А. надійшла заява в якій він просить провести розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за адресою їх місця проживання.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником 39/100 частин квартири АДРЕСА_1 . У його власності перебуває кімната 7, площею 19,80 кв.м., відповідно договору дарування від 27 лютого 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г.(а.с.9-11). Також у власності позивача перебуває 37/100 частин вищезазначеної квартири, у вигляді кімнати 8 площею 19,20 кв.м. відповідно свідоцтва про право власності на житло № 1046 від 09.06.2008 року , яке видане Заводською районною адміністрацією Запорізької міської ради(а.с.12).
Інша частина квартири у вигляді кімнати 9 площею 12.0 кв.м. належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3 (а.с. 13-14).
Відповідно наданого технічного паспорту складеного ТОВ «ЗМБТІ» це є трикімнатна квартира спільного заселення(а.с15-16). В спільному користуванні співвласників перебувають: коридор- приміщення 1 площею 9,30 кв.м., комора - приміщення 2 площею 0,70 кв.м., кухня - приміщення 3 площею 9,20 кв.м., туалет - приміщення 4 площею 1,00 кв.м., ванна- приміщення 5 площею4,60 кв.м., коридор- приміщення 6 площею 2,40 кв.м., балкон площею 0,49 кв.м.(а.с.17).
Фактично в квартирі на теперішній час проживає відповідач ОСОБА_2 , який зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 30). В спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 він мешкає без реєстрації та без права користування квартирою. Родинних відносин або членства однієї сім`ї між відповідачем співвласником квартири ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 судом на підставі наявних доказів у справі не встановлено.
Позивач не має можливості проживати в квартирі з відповідачем ОСОБА_2 спільно, через відповідні дії відповідача, а саме: відповідач веде аморальний спосіб життя. Він зловживає спиртними напоями, не працює, постійно пиячить, погрожує позивачу фізичної розправою якщо він повернеться до квартири, з квартири виніс та здав на металобрухт всі речі, включаючи радіатори опалення. Комунальні послуги він не сплачує. В квартирі відключили газопостачання, у зв`язку з тим що ОСОБА_2 вкрав газову плиту та вчинив аварію спричинив витік газу, що погрожувало вибухом будинку, що підтверджується актом про припинення розподілу природного газу від 02.03.2021 складеного АТ «Запоріжгаз»(а.с. 18 (зворотній бік).
До квартири ОСОБА_2 постійно приводить своїх друзів, що теж ведуть аморальний спосіб життя, вони вживають алкоголь в квартирі, гучно лаються, інколи лайка переходить в бійку, майже постійно їх компанія може вживати алкоголь до 03 години ночі. ОСОБА_2 постійно порушує правила співжиття в квартирі, співжиття з відповідачем, виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства ним щодо позивача, а саме, застосуванні погроз, образ, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одній квартирі, позивач перебуває в стані психологічної напруги, страху, тривоги.
Добровільно відповідач відмовляється звільняти квартиру, а ОСОБА_1 не має можливості його виселити. Комунальні послуги позивач сплачує самостійно, але коштів не вистачає, в результаті чого виникає заборгованість. ОСОБА_2 порушує право позивача на самостійне володіння, розпорядження та користування особистим майном.
Згідно обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_2 є раніше судимим, а саме:
28.05.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнився 06.05.2016 року по відбуттю строку покарання. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
25.07.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Звільнився 06.05.2016 року по відбуттю строку покарання.
11.08.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
15.06.2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
20.07.2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців. Звільнився 07.03.2019 року по відбуттю строку покарання.
27.01.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Вирок не набрав законної сили.
31.01.2020 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України..
28.02.2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України..
11.03.2020 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
26.08.2020 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт(а.с. 19-24).
Таким чином, судом встановлено що ОСОБА_2 має стійку злочину діяльність та обвинувачується у вчиненні злочину (крадіжка спільних речей) в спірній квартирі.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким ,що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції" зазначив, що володіння майном повинно бути законним.
За змістом зазначених норм права власник майна має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.
Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у користуванні належним йому житлом, позивач самостійно у позасудовому порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, суд доходить висновку, що такі перешкоди підлягають усуненню в судовому порядку.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом відповідачем ОСОБА_2 не надано даних про те, що ним не вчиняються дії щодо перешкод позивачу у користуванні належним йому житлом, а відповідачем ОСОБА_3 не надано даних що ОСОБА_2 має право на користування спірним житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод шляхом виселення відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути перешкоди у праві володіння та користування власністю ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 23.11.2022 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік