Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06 жовтня 2022 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А. М.,

за участю: представника позивача - адвоката Мілетич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,в якому просив визнати право власності ОСОБА_1 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, в зв 'язку із втратою власником правовстановлюючого документа.

Позовна заява обґрунтована тим, що 27.11.1996 р. позивач придбав вищевказану квартиру у відповідності до Договору № 1-0 777/96 купівлі-продажу квартири, укладеного на Київській Біржі Нерухомості Джі-Ай-Пі. Дана квартира була зареєстрована за позивачем на праві приватної власності у Київському міському БТІ за реєстровим номером 7522. Згодом донька позивача - ОСОБА_2 забрала у позивача правовстановлюючі документи про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 і відмовилась віддавати, з приводу чого він подава заяви до Подільського УП ГУ Нп в місті Києві. Через деякий час Відповідачка повернула Позивачеві Договір купівлі-продажу квартири, але у розірваному та пошкодженому стані. Таким чином, оригінал правовстановлюючого документу на право власності на житло було втрачено Позивачем. Позивач звертався до Київської Біржи Нерухомості Джі-Ай-Пі, яка посвідчила Договір купівлі-продажу квартири з метою поновлення пошкодженого документа, що підтверджує право власності Позивача на квартиру: видачі дублікату Договору № 1-0 777/96 купівлі-продажу квартири Київської Біржі Нерухомості Джі-Ай-Пі від 27.11.1996 року. Проте, Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі припинена з 30.12.2010 року. За таких обставин, втрата оригіналу правовстановлюючого документа, унеможливлює реалізацію права позивача, як власника нерухомого майна, на розпорядження ним. У зв`язку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04.12.2020 року відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 31.01.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи, додавши, що іншим способом, ніж за судовим рішенням, позивач не має можливості захистити своє право власності.

Відповідач в судові засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подано.

На підставі ст.223 ч.4, 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

З матеріалів судової справи вбачається, 27 листопада 1996 року Позивач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідності до Договору № 1-0 777/96, укладеного через Брокера БК-43 ОСОБА_3 Київської Біржи нерухомості Джі-Ай-Пі.

Судом встановлено, що місце проживання Позивача зареєстроване у даній квартирі АДРЕСА_1 з 07.02.1997 р., що підтверджується Витягом з демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 03.08.2018 р.

20.02.2020 року Позивач звернувся до Подільського УП ГУНП у м. Києві із заявою про втрату документів, в тому числі і документів, що підтверджують право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 . У відповідності до Заяви Позивач стверджував, що вказані документи були забрані донькою Позивача - ОСОБА_2 .

Як вбачається з наданих документів, в ході перевірки Звернення Позивача Подільським УП ГУНП у м. Києві було запрошено для надання пояснень ОСОБА_2 та проведено бесіду щодо повернення документів, що підтверджується Листом Подільського УП ГУНП у м. Києві від 10.11.2020 р. За результатами даних дій, Відповідачка повернула Позивачеві документ, що підтверджує право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 але у пошкодженому розірваному стані.

У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - інформація про право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 не міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

У відповідності до Інформації КП КМР «КМ БТІ» від 06.10.2020 року спірне майно : квартира АДРЕСА_1 було зареєстровано на праві приватної власності за Позивачем у Київському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 7522.

Отже, станом на момент розгляду справи вищевказана квартира не вибула з власності Позивача.

Судом встановлено, що листом приватного нотаріуса КМНО Кузори В.Т. від 05.10.2020 року Позивачу відмовлено у посвідченні Договору продажу спірного майна позивачем на підставі того, що нотаріус не може посвідчити правочин, оскільки позивачем надані розірвані та склеєні документи.

Згідно Інформації з ЄДРПОУ про стан юридичної особи: Київської Біржи Нерухомості Джі-Ай-Пі встановлено що юридична особа: Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі припинена з 30.12.2010 року.

У відповідності до Листа Державного Архіву міста Києва від 12.11.2020 року встановлено, що документи Київської Біржи Нерухомості Джі-Ай-Пі на зберігання до Державного Архіву міста Києва не надходили і надати інформацію та дублікати документу позивачу неможливо.

Судом встановлено, що іншим способом, ніж в судовому порядку, позивач позбавлений можливості захистити свої права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

У відповідності до ст. 392 ЦК України: Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно положень постанови Верховного Суду України від 24.06.2015 № 6-318цс15 за правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Крім того, як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Передумовою для застосування ст. 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, зокрема, у разі неможливості одержати у відповідних органах правовстановлюючий документ на підтвердження права. Позивачем доведено, що втрата правовстановлюючого документа перешкоджає йому у реалізації його права власності.

Суд дійшов висновку, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу робить неможливим право користування та розпорядження, реалізацію майнових прав позивача. У зв`язку із неможливістю отримати його дублікат, позивач просить захистити його майнові права шляхом визнання за ними ще раніше набутого права власності на квартиру, а тому є усі підстави вважати, що права позивача порушені.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 7 260,0 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.11, 15, 317, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно- задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності ОСОБА_1 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 260,0 грн. (сім тисяч двісті шістдесят грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 );

Відповідач - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Н. М. Ларіонова