"05" грудня 2022 р.
Провадження №4-с/489/2/22
УХВАЛА

05 грудня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєву Марії Сергіївни

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою про визнання незаконною бездіяльності старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої М.С. щодо неперерахування заборгованості по сплаті аліментів, зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості за аліментами та направити за місцем роботи заявника повідомлення про заборгованість за аліментами в сумі 12127,68 грн.

В обґрунтування скарги зазначив, що 18 березня 2014 року Ленінським районним судом міста Миколаєва видано виконавчий лист № 2/489/572/14 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, на виконання якого 23.06.2015 року Інгульським відділом ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 47928503. Починаючи з 16.02.2014 року заявник та за його дорученням ОСОБА_5 щомісячно перераховували кошти на ім`я ОСОБА_2 в рахунок сплати аліментів з нього на утримання трьох дітей. Вказані грошові кошти за домовленістю із стягувачем ОСОБА_2 перераховувалися на її банківську картку через платіжну систему «ПриватБанк», однак не завжди зазначалося призначення платежу. 27.07.2021 заявнику стало відомо, що відповідно до розрахунку заборгованості від 21.07.2021 № 17481 його заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 становить 84277,68 грн. Він звернуся до державного виконавця із заявою про перерахунок заборгованості по аліментам та надав відповідні квитанції, відповідно до яких ним за період із січня 2014 року по вересень 2019 року ним сплачено аліментів в сумі 72150 грн., у зв`язку з чим заборгованість за аліментами станом на 03.09.2021 становить 12127,68 грн. Однак державний виконавець відмовляється здійснити перерахунок заборгованості за аліментами.

Від представника Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні скарги через те, що надані боржником до відділу ДВС копії квитанцій свідчать про поповнення рахунку ОСОБА_2 , яке відбувалося ОСОБА_5 , яка не є стороною виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також відсутні відомості про те, що здійснені оплати є саме аліментами на утримання дітей, які сплачує саме боржник ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, станом на 10.09.2019 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 84277,68 грн.

Від скаржника надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити скаргу в повному обсязі. Зазначає, що у відзиві на скаргу, державний виконавець посилається лише на не визнання квитанцій, які відправляла ОСОБА_2 по його дорученню ОСОБА_5 . Він сам, або за його дорученням ОСОБА_5 щомісячно перераховували грошові кошти по сплаті аліментів на утримання дітей на рахунковий рахунок ОСОБА_2 , яка в свою чергу не мала претензій щодо несплати аліментів на її користь на утримання дітей. Крім того, державна виконавиця не здійснює новий розрахунок заборгованості з урахуванням наданих ним квитанцій про сплату аліментів та довідки про його доходи.

Ухвалою суду від 16.09.2021 скаргу прийнято до розгляду та витребувано з Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження.

У судовому засіданні представниця скаржник підтримала скаргу.

Представниця Інгульського ДВС заперечувала проти скарги.

Вислухавши учасників, вивчивши матеріали скарги, цивільної справи та виконавчого провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 04 березня 2014 року Ленінським районним судом міста Миколаєва ухвалено рішення у справі № 2/489/572/14, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти в розмірі Ѕ частини від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26 грудня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва по вказаній справі набрало законної сили та стягувачу ОСОБА_2 видано виконавчий лист № 2/489/572/14 від 18.03.2014, який був пред`явлений до примусового виконання до Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного старшим державним виконавцем Марією Степанець-Лосєвою 21.07.2021 № 57481, заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні по виконавчому листу № 2/489/572/14 від 18.03.2014 станом на вересень 2019 року (повноліття дітей) складає 84277,68 грн.

З розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.08.2022 за вих. № 28449, заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні по виконавчому листу № 2/489/572/14, станом на травень 2022 року складає 63947,91 грн.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Вирішуючи вимоги скарги щодо неправомірності бездіяльності старшого державного Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд приходить до наступних висновків.

Із скарги та доданих до неї документів вбачається, що боржник не погоджується з розрахунком заборгованості за аліментами та бездіяльністю державного виконавця, через що звернувся із скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України, адже вважає, що порушеного його права.

Згідно з ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію,до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 01.12.2017, 02.01.2018, 30.12.2018, 02.06.2019, 01.07.2019 здійснював електронні перекази через платіжну систему "ПриватБанк" грошових коштів із різними сумами на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 58, 59, 61, 62).

За період з лютого 2014 року по листопад 2017 року, з лютого 2018 року по грудень 2018 року, з лютого 2019 року по травень 2019 року, з серпня 2019 року по вересень 2019 року ОСОБА_5 здійснювала поповнення/переказ грошових коштів на банківські картки на ім`я ОСОБА_2 в терміналах самообслуговування АТ КБ "Приватбанк", із зазначенням різних сум оплат. При цьому у вказаних документах у графі «призначення платежу» зазначено відомості "переведення на картку", "поповнення картки/рахунку" на загальну суму 71396 грн. 61 коп. (а.с. 51-61).

До матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б підтверджували наявність будь-яких фінансових зобов`язань ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 , а тому судом беруться до уваги квитанції щодо здійснення переказу ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_2 як оплату аліментів від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.03.2014.

З письмових пояснень ОСОБА_5 вбачається, що у період з лютого 2014 року по жовтень 2019 року вона за дорученням ОСОБА_1 щомісячно перераховувала аліменти на утримання його неповнолітніх дітей на картковий рахунок ОСОБА_2 . Проте, вона не знала про необхідність зазначення платежу щодо сплати аліментів ОСОБА_1 на утримання його неповнолітніх дітей та не завжди мала таку технічну можливість. Вона не має жодних матеріальних зобов`язань перед ОСОБА_2 . Платежі здійснювалися протягом 8 років кожного місяця, за однією сумою.

ОСОБА_2 викликалась у судове засідання, однак для надання пояснень не з`явилась, подала заяву про безпідставність скарги при цьому не надав жодних пояснень чи доказів на підтвердження безпідставності заявлених вимог.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 вересня 2021 справа № 2607/386/2012, як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Суд вважає що скаржником надано достатньо підтверджень того, що платежі згідно квитанцій є аліментами, оскільки ці платежі мають постійний характер, впродовж тривалого часу, сплачувались щомісячно у сумах які відповідають розміру щомісячного платежу, та неврахування вказаних платежів, призведе до подвійного стягнення з ОСОБА_2 аліментів, в тому числі наддасть можливість стягувати пеню за несвоєчасність виплати. ОСОБА_5 при цьому не має жодних фінансових зобов`язань перед ОСОБА_2 , що остання не спростувала та не довела протилежного, тому у суду не має сумнівів що платежі сплачені від її імені є саме аліментами, які сплачували відповідно до судового рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог практики Верховного Суду та застосування її до фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку, що бездіяльність державного виконавця Марії Степанець-Лосєвої щодо неврахування при здійсненні розрахунку заборгованості поданих боржником квитанцій за період з лютого 2014 року по вересень 2019 року на загальну суму 72150 грн., призвела до неправомірного нарахування боргу, а тому скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.258-260, 447, 448, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Марії Степанець-Лосєвої - задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої М.С. щодо неперерахування заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 47928503.

Зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні № 47928503 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/572/14 від 18 березня 2014 року виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти в розмірі Ѕ частини від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26 грудня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття з урахуванням квитанцій №:

BASS_ від 16.02.2014;

BASS_ від 15.03.2014;

Р24АР24А7847 від 15.04.2014;

Р24АР24А9804 від 21.05.2021;

BASS_; BASS_ від 17.07.2014;

BASS_ від 05.08.2014;

Р24АР24А1196 від 04.09.2014;

BASS_ від 06.10.2014;

BASS_ від 03.11.2014;

Р24АР24А3804 від 02.12.2014;

Р24АР24А9473 від 03.01.2015;

Р24АР24А2618 від 02.02.2015;

Р24АР24А0810 від 03.03.2015;

Р24АР24А8510 від 02.04.2015;

Р24АР24А1665 від 01.05.2015;

Р24АР24А1812 від 02.06.2015;

Р24АР24А5935 від 02.07.2015;

BASS_ від 03.08.2015;

Р24АР24А6541795А7575 від 01.09.2015;

Р24АР24А19144229А31068 від 02.10.2015;

Р24АР24А32238764А50228 від 01.11.2015;

Р24АР24А4606166А669930 від 02.12.2015;

Р24АР24А18302969А96844 від 01.01.2016;

Р24АР24А30948705А95442 від 01.02.2016;

Р24АР24А44947235А52052 від 01.03.2016;

Р24АР24А60551726А91 від 03.04.2016;

Р24АР24А74386947А75598; Р24АР24А88580417А41867 від 01.06.2016;

0547-3755-6790-0938 від 01.07.2016;

Р24АР24А115866906А5499 від 01.08.2016;

Р24АР24А131303841А8315 від 03.09.2016;

Р24АР24А145326257А9568 від 01.10.2016;

Р24АР24А161519343А3433 від 02.11.2016;

Р24АР24А139244190А3197 від 02.12.2016;

Р24АР24А156112295А8341 від 02.01.2017;

Р24АР24А170795470А4093 від 02.02.2017;

Р24АР24А18651299А0205 від 02.03.2017;

0821-4380-4309-0843 від 01.04.2017;

0850-4048-3187-0776 від 30.04.2017;

0882-5343-9752-0877 від 01.06.2017;

Р24АР24А252393833А1127 від 03.07.2017;

0943-4301-5618-0797 від 01.08.2017;

Р24АР24А282720259А0 від 03.09.2017;

1005-6218-0165-0275 від 02.10.2017;

1035-4888-2808-0923 від 01.11.2017;

BASS_ від 01.12.2017;

BASS_ від 02.01.2018;

Р24АР24А363838788А9942 від 01.02.2018;

Р24АР24А379573947А7070 від 01.03.2018;

Р24АР24А396697505А7824 від 02.04.2018;

1218-2406-1809-0742 від 03.05.2018;

1248-5141-5823-0474 від 02.06.2018;

Р24АР24А443342427А1945 від 01.07.2018;

1339-4768-0120-0523 від 01.09.2018;

1370-4263-9989-0808 від 02.10.2018;

Р24АР24А505395836А8959 від 02.11.2018;

Р24АР24А521373609А3048 від 02.12.2018;

BASS_ від 30.12.2018;

Р24АР24А553811343А7536 від 02.02.2019;

Р24АР24А569484589А7730 від 02.03.2019;

Р24АР24А584842039А0161 від 31.03.2019;

Р24АР24А600977301А7400 від 01.05.2019;

від 02.06.2019;

від 01.07.2019;

1673-3982-5351-0286 від 01.08.2019;

Р24АР24А659761844А4755 від 01.09.2019.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Суддя Н.О. Рум`янцева