Провадження № 6/229/47/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря

судового засідання Колупаєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на малолітню дитину № 219/2586/19 виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області 27 березня 2019 року.

Обґрунтовує заяву тим, що 27 березня 2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області був виданий судовий наказ щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на повідного віку, починаючи стягнення з 13.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Зважаючи на те, що на момент видачі судового наказу малолітня дитина проживала разом з матір`ю, Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 27 березня 2019 року було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 13.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Даний судовий наказ набрав законної сили та був направлений до примусового виконання, яке здійснюється Бахмутським відділом виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ (м. Харків).

Враховуючи оставини а саме те, що з серпня 2022 року і по даний час син ОСОБА_4 перестав проживати з матір`ю, а став проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, необхідно захистити порушене право заявника шляхом припинення примусового стягнення на користь ОСОБА_5 аліментів.

Згідно довідок від 17.08.2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . А отже, саме Заявник займається виховання та розвитком сина з серпня 2022 року.

З підстав проживання сина з заявником ОСОБА_2 та його утриманням виникли правові підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Тому, заявник просить визнати судовий наказ Артемівського міськрайонного суду Донецької області про стягнення з нього аліментів таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.

Стягувач ОСОБА_3 , яка повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань до суду не надавала.

Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що 27 березня 2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було видано судовий наказ на підставі заяви ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №№ 5612-, 5612- від 17.08.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 17 серпня 2022 року.

Відповідно до частини третьої ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки відсутні будь-які нововиявлені обставини, а наявні свідчать про відсутність боргових зобов`язань

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 січня 2018 року в справі №755/15479/14-ц.

Розглядаючи заяву, суд також зазначає, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata (вирішена справа), тобто принципу остаточності судового рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами, а рішення суду є по суті невірним.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Однак, за обставинами даної справи між сторонами не вбачається наявність спору щодо місця проживання дитини, дитина проживає разом з батьком, який є боржником в судовому наказі.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що дитина на даний час проживає з батьком ОСОБА_2 , який є боржником по вказаному судовому наказу, що свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 27 березня 2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини.

Керуючись ст. ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати судовий наказ від 27 березня 2019 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області у справі №219/2586/19 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття, таким що не підлягає виконанню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала підписана суддею 23 листопада 2022 року.

Суддя С.О. Рагозіна