Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2044/21

Провадження № 2/348/161/22

28 грудня 2022 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у порядку загального позовного провадження у м. Надвірна Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

інші учасники: представник позивача ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 ,

представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 ,

Процесуальні дії у справі.

23.09.2021 ОСОБА_1 пред`явила позов, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 352977,00 гривень, 20000,00 гривень моральної шкоди, 2000,00 гривень витрат на залучення експерта, 3729,77 гривень судового збору та витрати на оплату правничої допомоги. В обгрунтування позову наведено таке. 18.09.2020 працівниками поліції відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231419 від 18.09.2020, відповідно до якого 18.09.2020 о 10 год. 08 хв. в с. Добротів по вул. Українська, Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 раптово вибігла на проїзну частину дороги, змусивши іншого учасника дорожнього руху, а саме: водія транспортного засобу "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , змінити напрямок руху, в результаті чого автомобіль "Renault Master" реєстраційний номер НОМЕР_1 з`їхав в кювет та перекинуся. Вважає, що своїми діями ОСОБА_2 спричинила створення аварійної обстановки, чим порушила вимоги п. 4.14 (б) ПДР за, що передбачена адміністративна відповідальність ч. 4 ст. 127 КУпАП. 12.03.2021 постановою судді Надвірнянського районного суду у справі № 348/1750/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП. 04.06.2021 постановою Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника Микитюка Р.В. залишено без задоволення, а постанову судді Надвірнянського районного суду від 12 березня 2021 року, щодо ОСОБА_2 , без змін. Внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху автомобіль "Renault Master" реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав пошкодження, як наслідок власнику автомобіля, ОСОБА_1 , було заподіяно майнову та моральну шкоду. Так згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку автомобіля від 28.09.2020, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault Master" реєстраційний номер НОМЕР_1 в цінах на час дослідження становить 232977,00 гривень. Розмір та наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує душевними стражданнями та переживаннями пережитими нею у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки "Renault Master" реєстраційний номер НОМЕР_1 та розглядом адміністративних справ № 348/1750/20 та 348/1745/20 у судах двох інстанцій на протязі майже 7-ми місяців. Також порушенням права власності, пов`язаними з тим, що протягом року з часу вчинення правопорушення остання не могла і надалі не може користуватися всіма благами та перевагами, які дає її транспортний засіб. Зокрема, втратою доходу від його оренди, оперативність у вирішенні всіх необхідних побутових та життєвих потреб, неможливістю використовувати його за призначенням. Вважає, що всі судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

30.09.2021 ухвалою судді постановлено прийняти позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

11.11.2021 відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю та стягнути із позивача на користь відповідача понесені судові витрати. Вказала, що при прийнятті постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 у справі № 348/1745/20 суд дійшов до висновку, що ОСОБА_3 , вчиняючи порушення правил дорожнього руху, діяв у стані крайньої необхідності, оскільки він вчинив ці порушення з метою усунення небезпеки, яка загрожувала життю та здоров 'ю ОСОБА_2 (що є її особистими немайновими правами). Водночас, суд констатував факт порушення водієм правил дорожнього руху в момент вчинення ним ДТП. Отже, вчинення водієм ОСОБА_3 вищевказаних дій у стані крайньої необхідності не може слугувати підставою для звільнення його від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду при вчиненні ДТП. Вважає, що відсутні правові та фактичні підстави для покладення на неї всієї цивільно-правової відповідальності за завдані збитки внаслідок ДТП. Вважає, що ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодовувати шкоду позивачу також і тому, що він керував джерелом підвищеної небезпеки, а тому на нього покладається цивільна відповідальність незалежно від його вини. Як на підставу своїх вимог представник позивача посилається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку автомобіля станом на 22.09.2020, складеного 28.09.2020 та на звіт експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля станом на 22.09.2020, який складений 28.09.2020 за № 778-19 м/з (далі - Звіт). Обидва документи складені експертом-автотоварознавцем ОСОБА_7 від імені ПП «Автопол». Пред"явлена позивачем позовна вимога про відшкодування реальних збитків у розмірі 232977,00 грн. є необгрунтованою та безпідставною, оскільки суперечить висновку експертного дослідження. Також зазначає, що особа, яка проводила експертизу здійснювала експертну діяльність на підставі свідоцтва, виданого 30.10.2009, однак 31.10.2012 дане свідоцтво стало недійсним через закінчення його терміну дії. Термін його дії - не продовжено. Вказана обставина підтверджується карткою атестованого судового експерта. Щодо збитків (упущеної вигоди), вважає, що позивач заявила вимогу про стягнення упущення вигоди на підставі нікчемного правочину, який в силу своєї природи не породжує жодних правових наслідків, оскільки цей договір всупереч вимогам ст.799 ЦК України не був посвідчений нотаріально. Крім цього, у вказаному договорі оренди позивач є орендарем, а ОСОБА_8 орендодавцем, а тому зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню. Доказів виконання сторонами договору оренди суду не надано, так само як і доказів того, що зазначений договір було розірвано після ДТП. Щодо моральної шкоди, то вважає, що позивачкою не доведено факту завдання їй душевних страждань/переживань. Факт розгляду справ судом не може вважатися підставою завдання позивачу душевних страждань. Судові процеси здійснювалися відповідно до закону та на виконання вимог закону, без невиправданої затримки і є звичайною процедурою, яка застосовується за таких обставин. Крім цього, позивач не була учасником цих судових процесів, оскільки вони стосувалися виключно відповідачів. Що стосується надісланої відповідачу вимоги про відшкодування збитків, то така була підписана адвокатом, який не долучив документів, які посвідчують його повноваження та до вимоги не було долучено документів, які б свідчили про обгрунтованість розміру завданих збитків, а тому така вимога була залишена відповідачем без розгляду. Розмір судових витрат позивача вважає необгрунтованим та заперечує проти стягнення таких витрат.

24.01.2022 позивач подала відповідь на відзив та просила продовжити процесуальний строк подання відповіді на відзив. Зазначила, що вина відповідачів встановлена рішеннями суду, які набрали законної сили. У тому числі суди встановили, обставини за яких було вчинено ДТП і як наслідок завдано майнову шкоду позивачу. Висновки про наявність обставин, які наведені у судових рішеннях не підлягають доказуванню. Постанова суду щодо ОСОБА_3 не спростовує вини ОСОБА_2 ЦК України містить спеціальну норму (ч.2 ст.1171), а враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив порушенням правил дорожнього руху в умовах крайньої необхідності, то стягнути шкоди слід не з нього а з ОСОБА_2 . Також зазначає, що експерт отримав сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, а отже має право проводити експертне дослідження, оскільки він є оцінювачем.

14.02.2022 відповідач ОСОБА_2 подала заперечення в якому просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що вина ОСОБА_3 у ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення була встановлена та доведена. Предюдиція застосовується щодо того, чи мали місце ці дії (бездіяльність) особи та чи вчинені вони цією особою, інші обставини зазначені у рішенні суду не мають преюдиційного значення для суду, який розглядає справу про наслідки таких дій (бездіяльності). Між діями ОСОБА_3 та завданням шкоди позивачу наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок. Що стосується дій ОСОБА_2 , то такі дії лише створили аварійну ситуацію. Тому відповідно до ст.1166 ЦК України майнову шкоду має відшкодовувати особа, яка її завдала. Розмір збитків, завданих позивачу не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

15.02.2022 ухвалою суду залучено до участі у даній справі співвідповідача ОСОБА_3 .

15.03.2022 представник позивача, адвокат Оліградський М.В. подав заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майнову шкоду, вартість послуг експерта та судові витрати. У даній заяві представник не зазначив в яких частках має бути здійснене стягнення чи воно має бути солідарним.

01.04.2022 представник відповідача ОСОБА_3 подала відзив на позов, відповідно до якого просить продовжити строк для подання відзиву, який пропущений з поважних причин. Відмовити у задоволені позову та стягнути з позивача понесені ОСОБА_3 в ході судового розгляду судові витрати. Вважає, що відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню в ході розгляду даної справи обставини щодо того, що саме дії відповідача ОСОБА_2 перебувають в причинно-наслідковомк зв"язку з настанням наслідків для позивача, тому виключно у ОСОБА_2 виникло деліктне зобов"язання перед позивачем щодо відшкодування шкоди внаслідок пошкодження його транспортного засобу. Покликається на вимоги ч.2 ст.1171 ЦК УКраїни та ввжає, що ОСОБА_3 слід звільнити від обов`язку відшкодування шкоди, оскільки завдяки йому була відвернена шкода життю та здоров`ю ОСОБА_2 . Також зазначає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля станом на 22.09.2020 не є допустими доказом, оскільки ОСОБА_7 з 30.10.2012 не є атестованим експертом. Щодо збитків (упущеної вигоди), зазначила що договір оренди від 12.12.2019 є неналежним доказом та таким, що не може підтверджувати право упущеної вигоди. Судові витрати позивача вважає необгрунтованими.

Ухвалою суду від 29.04.2022 призначено автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої суд поставив питання, які зазначені у клопотанні представника позивача, провадження у даній справізупинено. Представники сторін подали заяви про вирішення питання щодо призначення експертизи за їх відсутності, додаткових запитань для експерта не поставили, уточнень до зазначених у клопотанні позивача запитань не подали.

09.09.2022 надійшов висновок експерта від 30.08.2022 №СЕ-19/109-22/4359-АВ.

Ухвалою суду від 09.09.2022 поновлено провадження у справі.

25.10.2022 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій зазначає, що відповідно до висновку експерта вартість відновлювального транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, а отже ремонт є економічно не вигідним для позивача. Тому, розмір шкоди визначаєть, як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та витрати на еквакуацію транспортного засобу. Різниця між вартість транспортного засобу до та після ДТП становить 143182,00 гривень. Просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень, що обгрунтовується пошкодженням транспортного засобу, через що позивач була позбавлена можливості його використосувати впродовж 2 років, а також 7-ми місячною тривалість судових процесів щодо розгляду адміністративних справ. Крім цього, просить застосувати до спірних правовідносин норму ч.2 ст. 1171 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив порушення правил дорожнього руху з метою відвернути шкоду особистим немайновим правам ОСОБА_2 та стягнути судові витрати з відповідачів і повернути позивачу зайво сплачений судових збір. Позовні вимоги сформульовані не чітко, зокрема, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 та/або ОСОБА_3 : 148182,00 гривень - майнової шкоди; 20000,00 гривень - моральної шкоди; 3015,20 гривень - витрат на залучення експерта; 1681,82 гривень - судового збору; витрати на правничу допомогу.

08.11.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі і призначено справу до судового розгляду. Додаткових клопотань у ході підготовчого провадження сторони не подавали.

Позивач у судове засідання 28.12.2022 не з"явилася, її представник, адвокат Оліградський М.В. просив суд позов задовільнити, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 25.10.2022. Також пояснив, що мала місце ДТП та завдана матеріальна шкода позивачу. При визначенні розміру майнової шкоди позивач виходить з даних, які містить висновок експерта, а саме середньої ринкової вартості транспортного засобу - 211860,00 від якої слід відняти ринкову вартість зазначеного транспортного засобу у пошкодженому стані.Вказав, що транспортний засіб фізично знищений, тому ремонт недоцільний і економічно не вигідний. Вважає, що відповідач ОСОБА_2 порушила правила дорожнього руху. Позивач, як власник автомобіля зазнала шкоди. Водій ОСОБА_3 був змушений здійснювати маневр, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Тому вважає, що вина відповідача ОСОБА_2 є доведеною. Залишає на розсуд суду визначення обсягу цивільної відповідальності відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з"явилася, її представник, адвокат Гресько В.В. підтримав відзив на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову щодо стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_2 та стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 гривень. Додатково пояснив, що в дії ОСОБА_2 не мали наслідок завдання шкоди позивачу. Покликався на ч.1 ст.1171 ЦК України, вважає що стягувати шкоду слід з ОСОБА_3 . Щодо розміру шкоди зазначив, що при здійсненні автотоварознавчого дослідження у експерта були відсутні повноваження на проведення експертизи, тому цей доказ недопустимий. Ринкова ціна автомобіля 189090,00 гривень, а у пошкодженому стані 68678,00 гривень. Вважає, що у розмір шкоди становить 120412,00 гривень, а не 148182,00 гривень як зазначає позивач.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з"явився, його представник, адвокат Гринів Я.В. просила суд відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_3 діяв у стані крайньої необхідності і зберіг життя ОСОБА_2 , а тому за завдану позивачу шкоду має відповідати саме ОСОБА_2 . Також зазначила, що цивільна відповідальність позивача була застрахована, а тому позов слід пред`являти до страхової компанії, що відповідає практиці ВС.

Суд встановив:

Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №231419 від 18.09.2020, 18.09.2020 о 10 год. 08 хв. ОСОБА_2 в с. Добротів по вул. Українська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, раптово вийшла на проїзну частину дороги, змусивши іншого учасника дорожнього руху, а саме водія транспортного засобу «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_2 , змінити напрямок руху, в результаті чого автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_2 з`їхав в кювет та перекинувся, чим порушила п. 4.14 (б) ПДР України.Такими діями, ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.127 КУпАП.

Відповідно до копії постанови судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2021 у справі №348/1750/20, провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.127 КУпАП закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою.

Відповідно до копії постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 04.06.2021 апеляційну скаргу захисника Микитюка Р.В. залишено без задоволення, а постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2021 щодо ОСОБА_2 - без змін.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з копією протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №01029-00625-20 від 17.07.2020, транспортний засіб марки Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано технічно справним.

Висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 28.09.2020 та звіт №778-19 м/з від 28.09.2020 складені експертом-автотоварознавцем Поліщуком Б.Ю., який працює в ПП "Автопол". На підтвердження повноважень експерта-автотоварознавця долучено сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 04.08.2019 №6/19, який дійсний до 04.08.2022 та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 25.09.2019. Згідно з витягом з державного Реєстру атестованих судових експертів свідоцтво ПП "Автопол" на проведення товарознавчих експертиз з визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу від 30.10.2009 №1381 є недійсним у зв`язку з закінченням 31.10.2012 строку його дії. ОСОБА_7 не є фахівцем державної установи. Згідно з відповіддю Міністерства юстиції України від 26.11.2021 №115691//6.3 за даними реєстру рішенням від 30.10.2019 №33 ОСОБА_7 просвоєно кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 та видано свідоцтво №1381 строком дії до 30.10.2012. Свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта видане фахівцю, що не є працівником державної спеціалізованої установи дійсне протягом 3 років та вважається недійсним у разі, якщо строк його дії не продовжений. Таким чином, на момент проведення експертного дослідження, а саме 28.09.2020 ОСОБА_7 не мав статусу атестованого судового експерта. Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 19.08.2002 №2178 не є тим документом, що може належно підтвердити кваліфікацію судового експерта. Тому, висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 28.09.2020 та звіт №778-19 м/з від 28.09.2020 є недопустимими доказами та не можуть бути покладені в основу судового рішення.

18.06.2021 адвокат Оліградський М.В. надіслав ОСОБА_2 вимогу про відшкодуванням майнової шкоди ОСОБА_1 у розмірі 232977,00 гривень та відшкодуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 моральної шкоди. Доказів того, що адвокат Оліградський М.В. має повноваження представляти інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до вимоги не долучено.

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 11.12.2020 2813/20-28 при заданих вихідних даних та зафіксованому більшому сліду гальмування довжиною 39,8 м, швидкість автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 перед гальмуванням становила величину більшу ніж 74 км/год. Встановити більш точно швидкість автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 перед гальмуванням в розрізі цього дослідження не видається можливим.

Відповідно до копії постанови судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 у справі №348/1745/20, провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП. Постанова набрала законної сили 14.12.2020.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-22/4359-АВ від 30.08.2022 вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , власнику автомобіля "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 унаслідок ДТП, на дату оцінки (27.07.2022) становила 189090,00 гривень. Вартість відновлювального ремонту наданого на дослідження КТЗ "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на дату оцінки (27.07.2022) становила 233257,38 гривень.

Оцінка суду.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття1166 ЦК України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Однак, крім цієї статті ЦК України містить також і низку спеціальних норм, які регулюють питання відшкодування майнової шкоди в залежності від обставин справи.

У ході судового розгляду справи представник відповідача ОСОБА_2 стверджував, що висновок суду про завдання шкоди у стані крайньої необхідності не має преюдиційного значення і ці обставини підлягають доказуванню. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до частини 7 статті 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

У ході судового розгляду справи представник відповідача ОСОБА_3 покликалася на те, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, а отже позов пред`явлено до неналежного відповідача. Належним відповідачем мала бути страхова компанія. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У даній справі шкода завдана не внаслідок дій ОСОБА_1 , а навпаки саме позивачу було завдано шкоди. Тому, страхового випадку у розумінні ст.6 Закону за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відбулося. Тож такі доводи сторони відповідача суд відхиляє.

Крім цього, до матеріалів справи сторона позивача долучила копію договору оренди автомобіля, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_8 , предметом якого був пошкоджений врезультаті ДТП транспортний засіб, який відповідно до п.1.2. був переданий останній для перевезення вантажів по території України. Сторона позивача у ході розгляду справи покликається на те, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату за використання автомобіля від ФОП ОСОБА_8 . Водночас у ході судового розгляду не було подано доказів того, на якій правовій підставі ОСОБА_3 керував зазначеним транспортним засобом в момент ДТП. Відповідно до змісту постанови суду від 19.11.2020 встановлено, що ОСОБА_3 перевозив вантажі (вікна) разом з колегою по роботі. Таким чином, є сукупність розумних підстав вважати, що ДТП було вчинено ОСОБА_3 під час виконання трудових обов`язків, що є суттєвою обставиною для визначення як суб`єктного складу учасників, так і норми права, яка регулює спірні правовідносини. Без встановлення зазначених обставин суд позбавлений можливості встановити ці обставини.

У ході судового розгляду встановлено, що позивачу внаслідок ДТП було завдано майнову шкоду. На виконання вимог ст.81 ЦПК України сторона позивача має довести обгрунтованість розміру майнової шкоди, яку вона просить стягнути. На підтвердження розміру шкоди суду надано звіт та висновок експертного автотоварознавчого дослідження, який суд визнав недопустимим доказом. Також за клопотанням сторони позивача було призначено у даній справі експертизу з метою визначення розміру майнової шкоди. При визначенні розміру майнової шкоди слід керуватися такими критеріями. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Сторона позивача не надала суду належних та допустимих доказів визначення вартості транспортного засобу на момент пошкодження. У висновку від 30.08.2022 експерт визначив ринкову вартість транспортного засобу на момент проведення оцінки (станом на 27.07.2022). У ході судового розгляду суд з`ясовував у сторони позивача чи будуть у них клопотання, однак, сторона позивача клопотань не заявила.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Що стосується моральної шкоди слід зазначити таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач покликається як на підставу для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди на те, що вона була позбавлена можливості користуватися своїм транспортним засобом тривалий час, тривалими судовимм розглядами справ про адміністративні правопорушення. Однак, як справедливо зазначила сторона відповідача ОСОБА_2 , сторона позивача не довела факту завдання їй душевних страждань/переживань. Так, судові процеси здійснювалися відповідно до закону, їх тривалість не була надмірною. Позов про відшкодування позивач пред`явила майже через 9 місяців після набрання законної сили рішенням у справі про адміністративне правопорушення. Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення завжди передує пред`явленню позову про відшкодування шкоди. Крім цього, позивач не була учасником цих судових процесів, оскільки вони стосувалися виключно відповідачів і у зв`язку з цим моральних страждань не зазнала. Що стосується надісланої відповідачу вимоги про відшкодування збитків, то така була підписана адвокатом, який не долучив документів, які посвідчують його повноваження. Що стосується недоотриманого доходу від оренди автомобіля, то позивач зменшила позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів упущеної вигоди. Доказів зміни звичайного укладу життя та душевних переживань також не надано.

У позовній заяві позивач покликався на постанову КЦС ВС від 20.11.2019 у справі №296/2509/16-ц, однак, за обставинами справи у цій постанові не йшла мова про завдання шкоди позивачу у стані крайньої необхідності, тому така судова практика не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Постанова КЦС ВС від 21.014.2021 у справі №450/4163/18, на яку покликається сторона відповідача, також не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вона стосується випадку коли пішохід є потерпілим, однак, внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_2 не було завдано шкоди. Доказів завдання їй шкоди не надано.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині стягнення майнової та моральної шкоди слід відмовити.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 3729,77 гривень, що стверджується дублікатом квитанції 0.0..1 від 22.09.2021.

Згідно з заявою про зменшення позовних вимог ціна позову - 168182,20 гривень, судовий збір - становить 1681,82 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивач зменшила розмір позовних вимог, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» надміру сплачений судовий збір згідно з дублікатом квитанції 0.0..1 від 22.09.2021 підлягає поверненню ОСОБА_1 у розмірі 2047 (дві тисячі сорок сім) гривень 95 копійок.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідачів. Відповідач ОСОБА_2 у ході розгляду справи, понесла документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн., які відповідно до копії договору про надання правової допомоги та актів приймання-передачі послуг № 8/2021/2 від 08.11.2021 та від 11.02.2022 складаються з: 3000,00 гривень - підготовка відзиву на позовну заяву; 1500,00 гривень - підготовка заперечення. Тому, суд дійшов висновку, що з позивача слід стягнути на користь відповідача ОСОБА_2 вище зазначені судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судових дебатах зазначила, що клопотання про стягнення судових витрати подасть в порядку визначеному ст.246 ЦПК України, після ухвалення рішенням по суті.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений згідно з дублікатом квитанції 0.0..1 від 22.09.2021, у розмірі 2047 (дві тисячі сорок сім) гривень 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п"ятсот) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складено повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення буде складено 30.12.2022.

Суддя Матолич В.В.