Справа № 749/532/22
Номер провадження 2/749/250/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Чигвінцева М.С.

секретаря Михалевич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Сновськ цивільну справу №749/532/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління ДМС України в Чернігівській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 колишній чоловік позивачки, шлюб між якими розірвано 19.10.2020 року. Позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою. Сторони не підтримують стосунки більше ніж 3 роки, за місцем реєстрації з 2010 року відповідач жодного разу не проживав. На даний час проживає в Італії . Відповідач не знявся з реєстрації з вказаного будинку, що позбавляє позивача права на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися вказаним будинком.

Ухвалою судді від 11.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.10.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача відсутня, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзиву та будь-яких клопотань до суду не надав.

Представник Управління ДМС України в Чернігівській області в судовому засіданні відмутній, до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.09.2020 року, копією договору купівлі - продажу від 13.02.2009 року ( а.с. 12-16).

Згідно копії довідки Староруднянського старостинського округу Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області № 15-06/47 від 05.09.2022 року, вбачається що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: будинок АДРЕСА_1 з 23.06.2010 року, але фактично за місцем реєстрації не проживав. ( а.с. 27).

Згідно довідки Державної прикордонної служби України, яка надійшла до суду 25.10.2022 року, вбачається, що ОСОБА_2 в період з 23.06.2019 року по 11.10.2022 року неодноразово перетинав кордон. 11.10.2022 року ОСОБА_2 виїхав з пункту пропуску « Ягодин». ( а.с. 50).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1,2 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Під час розгляду справу не було встановлено обставин та не отримано доказів, які б свідчили про те, що відповідач проживає у спірному помешканні та поряд з власником несе витрати по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг.

Разом з тим, не було встановлено обставин які б свідчили, що відповідачу чиняться перешкоди у проживанні за вказаною адресою.

Відповідач не скористався своїм право на відзив.

Оскільки позивач є власником будинку, вона має право, відповідно до положення ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від особи, яка перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися майном - будинком АДРЕСА_1 .

Так, в постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року по справі № 615/1636/17 зазначено, що виходячи з порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР, можна дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок про застосування норм права міститься у постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16.

У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

За приписами ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про поважність причин не проживання відповідача у спірному будинку, відсутність підстав вважати, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та з огляду на те, що реєстрація відповідача за спірною адресою обмежує права позивача у здійсненні права власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, судовий збір в розмірі 1488,60 грн.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 133, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління ДМС України в Чернігівській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1488 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду відповідно до ст. 355 ЦПК України або через Щорський районний суд Чернігівської області відповідно до п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Суддя М.С. Чигвінцев