Справа № 404/638/21
Номер провадження 2/404/194/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Тригубенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди, просив:

- стягнути солідарно з відповідачів через Управління державного казначейства в Кіровоградській області шляхом відрахування коштів з державного бюджету на користь позивача відшкодування витрат пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги у розмірі 7000 грн.;

- стягнути солідарно відповідачів через Управління державного казначейства в Кіровоградській області шляхом відрахування коштів з державного бюджету на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 грн.;

- стягнути солідарно відповідачів через Управління державного казначейства в Кіровоградській області шляхом відрахування коштів з державного бюджету на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що з метою захисту своїх законних прав та інтересів, позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок незаконно прийнятого рішення, дій чи бездіяльності органів Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Вказано, що 07 грудня 2020 року в АДРЕСА_1 , відносно нього сержант поліції інспектор взводу 1 роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області Тарасюк Анастасія Павлівна винесла постанову серії ЕАК №1833309 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, цим самим наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., аргументуючи це тим, що він керуючи автомобілем Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_1 при перевірці документів на вимогу поліцейського не надав реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 б ПДР України.

Однак, працівниками поліції під час складання постанови про інкриміноване адміністративне правопорушення не було належним чином досліджено обставини та не було здійснено відео- та/або фото фіксації в установленому законом порядку.

У відповідача немає доказів та немає підтвердження порушення ним Правил дорожнього руху України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17, в якій роз`яснюється що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки.

Також, під час спроби перевірки документів та розгляду справи працівниками УПП не було роз`яснено його права та обов`язки, в порушення ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також не була надана допомога правозахисника, після чого він був змушений звернутися за (правничою) правовою допомогою до адвоката Швеця Романа Юрійовича з метою організації захисту своїх прав та законних інтересів в інкримінованому правопорушенні та оскарженні незаконних дій працівників УПП в Кіровоградській області.

Зазначено, що на підставі вищевикладеного та керуючись ст. 287 КУпАП, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій та скасування постанови від 07 грудня 2019 року серії ЕАК №1833309, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП до сержанта поліції - інспектора взводу 1 роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області Тарасюк Анастасії Павлівни.

За даною позовною заявою було ухвалено рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 грудня 2020 року у справі № 404/4704/20, провадження № 2-а/404/300/20, яким було підтверджено невинуватість позивача, та закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, тим самим була доведена некомпетентність працівників правоохоронних органів, що спричинила помилковість визнання винуватим у скоєнні даного адміністративного правопорушення, що стало наслідком завдання моральної шкоди та понесення неочікуваних матеріальних витрат.

Таким чином, оскільки його визнано невинуватим у вчиненому адміністративному правопорушенні, то ж він змушений з метою відновлення своїх порушених прав внаслідок некомпетентного ставлення, незаконних дій та упередженого ставлення працівників поліції, що призвело до необ`єктивного та необґрунтованого безпідставного винесення постанови, яку змушений був оскаржувати в судовому порядку, тож звертається до суду з метою відшкодувати моральну та матеріальну шкоду яка нанесена під час вчинення цих дій. Що стосується особисто його, охоронюваних законом, прав, внаслідок некомпетентності та упередженого ставлення працівників правоохоронних органів, що призвело несвоєчасного встановлення винної особи, а також належним чином не були всебічно дослідженні матеріали справи, ігноруючи принцип верховенства права та принцип законності, як наслідок було безпідставно порушено адміністративну справу та складено відносно нього адміністративні матеріали інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, порушивши основоположні права і свободи людини, позивачу було завдано тяжких моральних страждань, а саме, працівники правоохоронних органів, грубо порушили право на повагу, що не дає йому можливості нормально спілкуватись з оточуючими, підтримувати нормальний спосіб соціального життя, оскільки, він постійно знаходиться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями.

Враховуючи множинний характер грубих порушень законних прав та інтересів, завдану моральну шкоду він оцінює у розмірі 25 000 грн. Матеріальну шкоду він оцінює в розмірі 20 000 грн.

Розмір моральної шкоди та матеріальної шкоди був встановлений ним з урахуванням характеру і обсягу завданих моральних та матеріальних страждань, істотного порушення конституційних прав, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які він відчув внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності та інші особисті права.

Оскільки у зв`язку з вчиненими незаконними діями органами УПП Кіровоградської області, як зазначалося вище, він був змушений звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до адвоката Швеця Р.Ю. за правничою допомогою, на підтвердження чого надається копія договору № 39 про надання правової допомоги від 28 лютого 2020 року та актом приймання - передачі виконаних робіт від 15 грудня 2020 року, понесений розмір витрат пов`язаний з наданням правничої (правової) допомоги складає 7000 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

02 березня 2021 року від представника Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення солідарно з управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП та Департаменту патрульної поліції через Управління державного казначейства в Кіровоградській області з Державного бюджету України 7000,00 грн. для відшкодування витрат пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги.

Обґрунтовуючи свої вимоги документальним підтвердженням витрат позивача на оплату послуг адвоката Швець Р.Ю. відповідачу надано не було.

Крім цього, критично сприймається твердження позивача щодо надання йому правової допомоги в рамках адміністративної справи № 404/4704/20, яка знаходилась в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда за позовом ОСОБА_1 до інспектором № 1 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Тарасюк А.П., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії та скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення. Оскільки, позовна заява була написана саме позивачем. В тексті позову відсутня інформація щодо надання позивачу правничої допомоги. Подана позивачем позовна заява взагалі не містить відомостей щодо участі адвоката в адміністративній справі щодо оскарження спірної постанови. Додатки до позовної заяви, також були завірені саме позивачем.

Разом з цим, позивач під час розгляду в суді адміністративного позову про скасування спірної постанови із заявою про відшкодування судових витрат також не звертався, що підтверджується матеріалами справи.

Обставини зазначені позивачем в цивільному позові з приводу того, що під час спроби перевірки документів та розгляду справи щодо винесення постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП працівниками управління патрульної поліції не було роз`яснено його права та обов`язки, в порушення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також не було надана допомога правозахисника, після чого він був змушений звернутися за правничою (правовою) допомогою до адвоката Швець Р.Ю. з метою організації захисту своїх прав та законних інтересів в інкримінованому правопорушенні, не були зазначені а ні в позовній заяві по адміністративній справі № 404/4704/20, а ні в рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2020 року.

Вказано, що відсутність Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 р. за № 1686/24218 є підставою для залишення позовної вимоги про стягнення витрат на надання правничої (правової) допомоги без задоволення з огляду на неналежне документальне підтвердження таких витрат.

Обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 20 000 грн. полягає у протиправному складанні відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення. Однак, позивачеві недостатньо заявити у позовній заяві, що він пережив або переживає моральні страждання. Цей факт має бути доведений усіма допустимими засобами доказування.

Позивач наголошує, що працівниками правоохоронних органів, грубо порушено його право на повагу, що не дає йому можливості нормально спілкуватися з оточуючими, підтримувати нормальний спосіб соціального життя, оскільки, він постійно знаходитись у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями.

Позивач вживає абстрактні та загальні поняття, втім не наводить конкретного причинно-наслідкового зв`язку, з якого б вбачалось, що внаслідок винних дій посадової особи управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП йому було спричинено вищевказаної моральної шкоди.

На підтвердження обставин стосовно начебто отриманої моральної шкоди позивач не надав жодних достатніх та достовірних доказів окрім власних слів.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Сам факт скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності - не доводить факту завдання позивачу моральної шкоди та порушення його прав у відповідності до ст. 23 ЦПК.

Посилання позивача є голослівні та не підтверджені жодними доказами, а відтак е можуть бути підставою для стягнення з держави України грошових коштів.

Позивач мав можливість і скористався встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді справи про адміністративне правопорушення і у повній мірі скористався правами, зокрема на захист та на доведення своєї невинуватості перед незалежним судом.

Реалізація позивачем свого процесуального права на захист та доведення своєї невинуватості в межах адміністративного провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки це не є порушенням його прав. У результаті розгляду судом позову про скасування спірної постанови ухвалено рішення, яким провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що є достатньою моральною сатисфакцією у даній ситуації.

Відтак, за вимогами чинного процесуального законодавства обставини, зазначені позивачем на підтвердження вимог щодо наявності моральної шкоди, мають бути підтверджені належними засобами доказування, за відсутності яких можна стверджувати про недоведеність позивачем факту завдання йому моральної шкоди.

26 лютого 2021 року суддею Кіровського районного суду Варакіною Н.Б. було ухвалено додаткове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання дій інспектора взводу 1 роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області сержанта поліції Тарасюк Анастасії Павлівни, по справі 404/4704/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції інспектора взводу 1 роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Тарасюк Анастасії Павлівни, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що на підставі поданих позивачем доказів неможливо дійти висновку щодо факту заподіяння позивачеві моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідачів просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 07 грудня 2019 року інспектором взводу 1 роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області сержанта поліції Тарасюк Анастасією Павлівною винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що позивач керуючи транспортним засобом Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницькому по вулиці Космонавта Попова, 11/1, при перевірці документів на вимогу поліцейського не надав реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 б ПДР України.

Позивач з вказаною постановою не погодився та звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2020 року по справі №404/4704/20, провадження №2-а/404/300/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до сержанта поліції інспектора взводу 1 роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Тарасюк Анастасії Павлівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено. Визнано протиправною постанову серії ЕАК №1833309 винесену сержантом поліції інспектором взводу 1 роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Тарасюк А.П. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Скасовано постанову серії ЕАК №1833309 винесену сержантом поліції інспектором взводу 1 роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області Тарасюк А.П. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАп закрито.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що відповідачем не було надано докази та відео докази, які б спростували пояснення позивача.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач посилався на те, що незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності йому була завдана моральна шкода, яка полягала у тому, що він був змушений витрачати час на відстоювання своїх прав у суді, доводити свою правоту, переніс глибокі моральні страждання, переживання та хвилювання. Фактично підставою позову є винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яку в подальшому скасовано.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для кваліфікації дій відповідача, як незаконних, та для відшкодування позивачу за рахунок держави моральної шкоди відповідно до загальних правил даного виду відшкодування, а тому, з урахуванням: характеру правопорушення притягнення позивача до адміністративної відповідальності; необхідності докладання позивачем зусиль по доказуванню незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності та для відновлення порушених прав, що призвело до моральних страждань, що в сукупності дає підстави для висновку про присудження позивачеві моральної шкоди у розмірі 4000 грн., який буде відповідати вимогам розумності та справедливості.

В частині позовних вимог щодо відшкодування витрат пов`язаних з наданням правової допомоги в адміністративній в сумі 7 000 грн., суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до п.4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі ст. 30 цього ж Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, склад та розміри цих витрат, входить до предмета доказування у справі, відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

28 лютого 2020 року між адвокатом Швець Романом Юрійовичем та Хоменко Олександром Васильовичем, укладено договір про надання (правничої) правової допомоги.

На підтвердження розрахунку витрат по наданню правничої допомоги складено акт приймання-передачі виконаних робіт від 15 грудня 2020 року.

На момент розгляду даної заяви допустимих та належних доказів оплати позивачем правничої допомоги адвоката, зокрема, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, та оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, рахунки, тощо) суду не надано та в судове засідання не представлено.

За таких обставин, враховуючи, що адвокат документально не підтвердив отримання витрат на професійну правничу допомогу, тому суд вважає, що відсутні підстави для повернення сплачених сум за надання правової допомоги в адміністративній.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди яка, згідно позову є упущеною вигодою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи.

Вказані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на відсутність належного обґрунтування зазначеної матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді сплати судового збору за даною категорією справи, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 4000 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, буд.22а.

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, місцезнаходження: м. Кропивницький, пр. Винниченка, буд.1а, .

Повний текст рішення суду складено 15.11.2022 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда