Справа № 301/735/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Бобик О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кузьма А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання частин договору недійсними у зв`язку з порушенням прав споживачів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що 28 липня 2021 року між ним та акціонерним товариством «Альфа - Банк» було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501343544, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За умовами кредитного договору відповідач надав йому кредит в розмірі 100 000 гривень, зі сплатою процентів 39,99% річних від початкової суми кредиту. Згідно п.1 Договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.8 Додатку 1 як «розрахунково-касове обслуговування». Згідно п.п. б) п.1 договору: за обслуговування (управління) кредиту плата становить 3,29 % від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті без ПДВ. Вважає, що несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за розрахунково- касове обслуговування, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Зазначає, що встановивши в кредитному договорі сплату комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування, що складає 157920 грн. всього кредиту. Відповідач не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови підпункту б) пункту 1 кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування більш як в півтори разів перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом та більш ніж в півтори разів суму кредиту отриманого ним для власних потреб. Відтак, вищевказані положення у кредитному договорі, вважає недійсними, оскільки такі є несправедливими та є підстави для визнання їх недійсними. Просить суд:

- визнати п1 (б) «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501343544 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.07.2021 та Додатку №1 до Угоди про надання кредиту № 501343544 від 28.07.2021 Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування несправедливим та недійсним з моменту підписання;

- зобов`язати АТ «Альфа-Банк» зробити перерахунок кредиту без плати за розрахунково-касове обслуговування та надати паспорт споживчого кредиту з внесеними змінами;

- зобов`язати АТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 , за Договором «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501343544 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.07.2021 з часу його укладання, зарахувавши сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за розрахунково-касове обслуговування, в рахунок погашення основного боргу по договору № 501343544;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.03.2022 було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, які причини неявки суду не повідомив, належним чином будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що із Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501343544 від 28.07.2021 р. слідує, що АТ «Альфа-Банк» приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501343544 від 28.07.2021 р., яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Під час користування Кредитом Банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом договором. За ці послуги встановлюється наступна комісійна винагорода: а) за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті на укладення угоди; б) за обслуговування (управління) кредиту 3,29 % від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті без ПДВ. Угода направлена/надана позичальнику у спосіб, обраний останнім у Оферті на укладення цієї угоди (а.с.7-11).

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч.1ст.229 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст.11 Закону №1023-XII, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (ч.2 ст. 8 Закону №1734-VIIІ, у редакції, чинній на час укладання кредитного договору).

Згідно із ч.1 ст.12 Закону №1734-VIIІ, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Статтями 2, 47 Закону № 2121-III, передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Згідно із п.8 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону №1023-XII, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Позивач у позові визначив спосіб захисту своїх прав шляхом визнання недійсним положення Угоди про надання кредиту № 501343544 в частині нарахування плати за розрахунково-касове обслуговування кредиту, з застосуванням наслідків недійсності правочину з підстав, передбачених статтями 11,18 Закону №1023-ХІІ. Таким чином, позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог. Однак, позивачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував та доводив обставини ненадання відповідачем інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оспорена ним частина договору є несправедливою.

Судом встановлено з матеріалів справи, що саме позивач ОСОБА_1 звернувся до АТ "Альфа-Банк" з Офертою щодо укладання договору споживчого кредиту. Відповідач надав Акцепт щодо Оферти на тих умовах, що були запропоновані самим же позивачем. Умова договору, яку позивач вважає несправедливою та просить визнати недійсною, була запропонована ним особисто в Оферті. Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо того, що нарахування та сплата коштів за розрахунково-касове обслуговування є незаконними.

Крім того, позивач, як позичальник, був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, Додатком №1 до Угоди про надання кредиту № 501343544 від 28.07.2021 (графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), якими чітко визначена сума щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується його підписами, а, отже, він погодився на такі умови кредитного договору.

До того ж позивач, як позичальник, мав можливість протягом 14 днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від даного договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів (ст.15 Закону №1734-VII), однак, жодних дій щодо відмови від договору не вчинив, що в чергове свідчить про те, що він погодився з усіма істотними умовами договору.

Комісія за обслуговування кредиту у вигляді розрахунково-касового обслуговування, включена до сукупної вартості кредиту, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, а, отже, не суперечить вимогам законодавства. Натомість, несправедливими умовами за положеннями Закону №1023-ХІІ вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 467/555/19.

Отже, на момент укладення кредитного договору набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні витрати за споживчим кредитом, до яких належать проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування та повернення кредиту, відтак втратила чинність норма Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняла кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що отримання банком плати за обслуговування кредиту не суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування», передбачено умовами кредитного договору.

За наведених обставин, встановивши, що позивач запропонував, а в подальшому погодився із усіма істотними умовами договору, зокрема, щодо оплати комісії за розрахунково-касове обслуговування, яка є незмінною, і була відображена як в Оферті, Акцепті, так і у Додатку №1 до оспорюваного кредитного договору, які також підписані позивачем, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 203, 215, 627, 629 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання частин договору недійсними у зв`язку з порушенням прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2022 року.

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик