Справа № 943/2079/20 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/811/1178/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Буського районного суду Львівської області від 25 січня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

в с т а н о в и в:

в листопаді 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 жовтня 2019 року між сторонами укладено Угоду про надання особистого кредиту №500822815, в силу якого відповідач зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором та додатком №1 до нього (Графіком погашення кредиту). Однак взятих на себе зобов`язань за цим договором відповідач не виконав, а станом на 30.09.2020 року відповідач має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 102 940,05 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 86005,52 грн., заборгованість за процентами в сумі 15545,47 грн., а також неустойку (штраф) у розмірі 1389,06 грн. Оскільки відповідач добровільно не погашає вказану заборгованість за кредитом, що стало приводом для звернення позивача до суду із указаним позовом.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 25 січня 2022 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 102 940,05 грн. (сто дві тисячі дев`ятсот сорок гривень 05 копійок) та 2102,00 грн. судового збору.

Вказане рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що згідно викладеного змісту Оферти АТ «Альфа банк» мав надати ОСОБА_1 кошти для погашення наявної заборгованості в АТ «Альфа Банк», що фактично суперечить суті та призначенню споживчого кредитування та ст.. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Звертає увагу суду на те, що з наданих позивачем документів не вбачається, що між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, як цього вимагає ст.. 1055 ЦК України. Також стверджує, що в даній справі має місце стягнення кредитних коштів, отриманих на підставі підписаної анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення заборгованості в розмірі 102 940,05 грн.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позовній заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Оскільки текст постанови складено 24 листопада 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 14 листопада 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 24 листопада 2022 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Задовільняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено Угоду про надання особистого кредиту, позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, визначених договором, а відповідач не виконує умов договору у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» із письмовою пропозицією (оферта) на укладення Угоди про надання кредиту №500822815 шляхом надання споживчого кредиту в розмірі 87327,54 грн. із фіксованою процентною ставкою в сумі 23% річних строком на 84 місяці.

16 жовтня 2019 року акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 500822815 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» прийняв пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про надання кредиту.

Сторонами також погоджена анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що є Додатком №1 до укладеного між сторонами договору №500822815 від 16.10.2019.

Згідно паспорта споживчого кредиту, сторонами за вказаним кредитним договором додатково узгоджено істотні умови кредиту, а саме: ціну договору (кредит в сумі 87327,54 грн.), строк договору (84 місяці), процентну ставку (23% річних), а також неустойку (штраф) в розмірі 200 грн. за кожне прострочення платежу від 1 до 4 днів та 400 грн. за кожне прострочення платежу, яке триває 5 і більше днів.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 30.09.2020 року відповідач має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 102 940,05 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 86005,52 грн., заборгованість за процентами в сумі 15545,47 грн., а також неустойку (штраф) у розмірі 1389,06 грн.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника.

Жодних зауважень чи застережень у відповідача на момент укладення та підписання договору не було. Підписання свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обов`язки, зазначені у договорі.

Відповідач особисто підписав даний договір, зауваження та будь-які заперечення при підписанні не висловлював.

Крім того, укладаючи Кредитний Договір, будь-яка сторона повинна уважно з`ясувати, на яких умовах він укладається, з власної ініціативи на момент отримання коштів визначити для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не можуть безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін договору.

За нормами частин першої-другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства України, а також враховуючи фактичні обставини справи, зокрема, те, що ОСОБА_1 , підписавши Анкету-заяву, Оферту, Додаток № 1, Паспорт споживчого кредиту, та отримавши від банку Акцепт, які складають у сукупності Кредитний договір, погодився з умовами кредитування, що свідчить про дотримання форми договору, визначеної законом.

В Оферті Позичальник своїм підписом підтвердив факт отримання від Банку підписаного ним Акцепту.

Як вбачається з матеріалів справи саме відповідач звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією укласти Кредитний договір і саме він запропонував його істотні умови.

Вищевказані документи підписано Відповідачем, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.

Таким чином, АТ «Альфа-Банк» до підписання кредитного договору була надана Відповідачеві в письмовій формі інформація про умови кредитування, про орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначення сукупної вартості кредиту, процентної ставки та штрафу.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферта), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепт). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 1,2 ст. 640 ЦК України).

Таким чином, сторонами обумовлено істотні умови кредитного договору.

Кредитний договір, укладений з додержанням письмової форми, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1055 ЦК України.

Відповідно до положень частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша стаття 229 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Крім того, згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» саме Закон України «Про споживче кредитування» є пріоритетним у спірних правовідносинах.

Більш того, у Законі України «Про споживче кредитування» законодавець встановив наступний спосіб ознайомлення Позичальника з умовами кредитування (редакція на день укладення Кредитного договору):

«Стаття 9. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит

1.Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має САМОСТІЙНО ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

2.До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо падання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті».

Вся інформація про умови кредитування відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Закону міститься в тому числі і на офіційному сайті Банку, отже. Банком були виконані вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит в повному обсязі.

Ознайомившись з умовами кредитного договору та вважаючи їх прийнятними для себе, відповідач підписав вказаний вище кредитний договір, не надавши відповідних зауважень або виправлень, чим висловив своє волевиявлення і згоду з усіма умовами договору. Підписання договору свідчить про намір сторін прийняти на себе права та Обов`язки, зазначені у договорі.

Крім того, наведений позивачем розрахунок заборгованості відповідач у встановленому порядку не спростував.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

рішення Буського районного суду Львівської області від 25 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.11.2022 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.