Справа № 603/511/22
Провадження №2/603/209/2022
У Х В А Л А

26 грудня 2022 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Монастириської міської ради як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

На розгляд Монастириського районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та визначення місця проживання дітей.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд приходить висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, виходячи з таких міркувань.

Звернення до суду здійснюється, зокрема, шляхом пред`явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить, окрім розірвання шлюбу, залишити сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з ним.

Проте, із позову не убачається, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини, позивач не вказує, чи звертався він або відповідач до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання сина, які заходи органом опіки та піклування вживались. До матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з нею, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України.

Верховний Суд у постанові № 200/952/18 від 15.01.2020 року зазначає, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Разом з тим, позивач подав до суду позовну заяву, що свідчить про наявність спору між сторонами, а тому йому слід обґрунтувати вимогу в частині визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У протилежному випадку, за відсутності між сторонами спору, дане питання підлягає вирішенню у порядку окремого провадження (п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, а також позовної заяви про розірвання шлюбу розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. пп. 2, 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію про сплату судового збору від 08.12.2022 року у розмірі 992,40 грн. Водночас, під час перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за вказаною квитанцією суд встановив відсутність підтвердження казначейства про сплату позивачем судового збору.

З огляду на вищевикладене, позивачу необхідно долучити до матеріалів позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн (992,40 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу та 992,40 грн за позовну вимогу про визначення місця проживання дітей) за реквізитами: отримувач коштів ГУК у Терн.обл./тг м.Монаст./22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37977599; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0019743; код класифікації доходів бюджету 22030101, з подальшим зарахуванням сплаченого судового збору до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном десять днів із дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

У випадку невиконання зазначених в ухвалі вимог до встановленого терміну, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Г. Гудкова