справа № 208/1812/22
№ провадження 2-о/208/53/22
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.

за участю:

секретаря судового засідання Оніщук Д.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Галіциної О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7», Управління виконавчої дирекції фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Кам`янського відділення, ПП «ДБ «Шанс», в особі уповноваженого Тіссен Георгія Яковича «про визнання факту каліцтва»,-

встановив:

1.Позиція сторони заявника.

11 квітня 2022 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Дерновий П.М. подав матеріали заяви, де заінтересовані особи: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7», Управління виконавчої дирекції фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Кам`янського відділення, ПП «ДБ «Шанс», в особі уповноваженого Тіссен Георгія Яковича «про визнання факту каліцтва». Згідно до змісту заяви, просить:

-визнати юридичний факт, а саме: факт каліцтва ОСОБА_1 згідно Акту про нещасний випадок на виробництві від 28 травня 1994 року - Форма Н-1, завірений керівником ПП «ДБ «ШАНС», юридична особа - Тіссен Георгієм Яковичем, для призначення ОСОБА_1 пенсії та одержання ним допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, що має юридичне значення.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив наступне. 28 травня 1994 року на підприємстві Дзержинське розшукове бюро "ШАНС" із заявником трапився нещасний випадок, що підтверджується «Актом о несчастном случае на производстве» (мовою оригіналу), затверджений керівником данного підприємства 28 травня 1994 року - Форма Н-1.

Правонаступником підприємства Дзержинське розшукне бюро «ШАНС» є юридична особа - , з найменуванням ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКЕ БЮРО «ШАНС» уповноваженою особою якої є Тіссен Георгій Якович, що знаходиться за адресою: 51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, Заводський район, Прохідний Тупік, буд. 5, Тел.: НОМЕР_1 .

У зв`язку з втратою заявником працездатності, звертаючись до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Кам`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - , з метою оформлення соціальної допомоги, останні відмовляються приймати зокрема «Акт о несчастном случае на производстве» (мовою оригіналу) від 28 травня 1994 року, мотивуючи це тим, що зазначений Акт не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Заявник вважає дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Кам`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - , протиправними та такими, що мають ознаки правопорушення, передбачені Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час розгляду справи, ОСОБА_1 зазначено, що він підтримує подану заяву, так як йому необхідним встановлення факту його травмування, під час виконання ним роботи на підприємстві ПП ДБ «Шанс», а саме станом на 28.05.1994 року. Підприємством було складено акт від 28.05.1994 року, але Фонд соціального страхування не прийняв акт, та він не оформив і не отримує виплат за його травмування.

2. Позиція заінтересованих осіб.

2.1. Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7», про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, в судові засідання явку свого представника не забезпечив.

18 серпня 2022 року заінтересованою особою, КНП КМР «Міська лікарня № 7» в особі генерального директора Дяченко В. подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

2.2. Представником Управління виконавчої дирекції фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Кам`янського відділення, Галіциною О. подано відзив на заяву про визнання факту каліцтва, та під час розгляду справи заявлено про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, звернув увагу на наявність спору про право, яке передбачає розгляд на загальних підставах.

Представником подано для долучення копію Постанови Дніпровського апеляційного суду від 08.06.2021 року, якою розглянуто питання за аналогічною заявою ОСОБА_1 , якою було скасовано рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська та роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення із позовом.

Крім того, ОСОБА_1 заявив про визнання юридичного факту, а саме факту його каліцтва, згідно Акту про нещасний випадок на виробництві від 28.05.1994 року, але відповідно до частини 3 статті 294, статті 178 Цивільного процесуального кодексу України відділення Фонду надає заперечення щодо наведених Заявником правових підстав, з якими відділення Фонду не погоджується, а саме:

Відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105 (далі Закон №1105) Фонд соціального страхування України та його робочі органи здійснюють реалізацію державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, надають матеріальне забезпечення, страхові виплати та соціальні послуги.

З метою реалізації завдань, покладених на Фонд соціального страхування України (далі Фонд), відповідно до цього Закону та інших законів України, робочі органи Фонду, в тому числі, здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат.

Відповідно до Постанови Правління Фонду соціального страхування України від 08.02.2017 № 13 «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України, структури органів Фонду та створення робочих органів», Положення про Кам`янське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 19.01.2018 № 21-ОД, реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування та забезпечення дотримання вимог чинного законодавства у цих сферах на території міста Кам`янське та Криничанського району Дніпропетровської області покладено на Кам`янське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі начальника відділення Фонду Волкового І.М., який діє на підставі довіреності від імені управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

І. Частиною 6 статті 294, частиною 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

В обґрунтування наявності спору про право відділення Фонду звертає увагу суду на те, що Заявник вказує, що доказом який підтверджує настання факту нещасного випадку є завірений керівником ПП «ДБ «Шанс» Акт про нещасний випадок на виробництві від 28.05.1994 року за формою Н-1.

Проте, відповідно до частин 2, 4 статті 95 ЦПК України письмові докази повинні бути надані суду в оригіналі, або засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Щодо порядку засвідчення копій слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 7.04.2003 №55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 №1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Отже, під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа.

ІІ. В своїй заяві Заявник вказує, що він звертався до відділення Фонду в зв`язку із втратою працездатності і що відділення Фонду відмовилося приймати у нього Акт про нещасний випадок на виробництві від 28.05.1994 року.

Проте, хочу заначити, що ОСОБА_1 звернувся до відділення Фонду і в усній вимозі просив надати йому інформацію про наявність його справи про страхові виплати на обліку у відділенні Фонду на підставі копії Акту про нещасний випадок від 28.05.1994 року.

На усну вимогу відділення Фонду видало Довідку від 16.10.2020 №19.7-05/2395 про відсутність на обліку справи про страхові виплати ОСОБА_1 та про те, що жодний страхувальник за період з 01.04.2001 по 16.10.2020 документи, які підтверджують право ОСОБА_1 на страхові виплати до відділення Фонду не передавались.

ІІІ. В своїй заяві Заявник заявляє про протиправність діянь відділення Фонду, що мають ознаки правопорушення, передбачені майже всіма статтями Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та навіть заявляє свідків, які можуть підтвердити цей факт.

Проте, в його заяві відсутні будь-які обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Свідки, які як стверджує Заявник можуть підтвердити факт отримання ним виробничої травми, відсутні в копії Акту про нещасний випадок від 28.05.1994 (далі Акт), а отже, вони безпосередньо цей факт підтвердити не можуть. Єдиним очевидцем події був ОСОБА_2 , згідно копії Акту.

ІV. Відповідно до пункту 16 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 № 623 (далі Положення №623, дійсне на час настання випадку) комісія з розслідування зобов`язана протягом трьох діб з моменту події, в тому числі, скласти акт за формою Н-1 у п`яти примірниках, в якому вказати наявність вини в нещасному випадку підприємства, потерпілого або іншої (сторонньої) особи, і надіслати його на затвердження власникові підприємства.

Нещасні випадки, що оформлені актом за формою Н-1, реєструються на підприємстві в спеціальному журналі (додаток N 3).

Проте, Заявник не надав доказу про реєстрацію зазначеного Акту в такому журналі.

Акт за формою Н-1 разом з матеріалами розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві, де нещасний випадок взято на облік.

Також, в копії Акту не заповнені пункти 11.4, 15.2 і 16 акта за формою Н-1, в тому числі про наслідки нещасного випадку.

Хочу звернути увагу суду, що відповідно до пункту 20 Положення №623, розслідування нещасного випадку, який стався на території іншого підприємства, працівником якого не є потерпілий, розслідується підприємством, де стався нещасний випадок, за участю в комісії з розслідування представника підприємства, працівником якого є потерпілий. Нещасний випадок береться на облік підприємством, яке направило працівника на цю роботу. Проте, як видно із копії Акту, він був затверджений керівником ПП «ДБ «Шанс», тобто розслідування нещасного випадку проводила нелегітимна комісія.

Наступним зауважу, що Положенням №623 визначена форма Акту про нещасний випадок, який складається в разі настання нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків на підприємстві, в установі, організації. Проте, копія наданого Заявником Акту не відповідає встановленій формі, на копії видно, що Акт піддавався забілюванню, про шо видно в частині назви підприємства та відомства, а отже при відсутності інших доказів не можна напевно стверджувати про настання з Заявником нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків.

V. Відповідно до статей 23-25, 34 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №151591 від 13.01.2021 Заявник має право на пенсію по інвалідності. Крім того, в копії Акту вказано, що травму Заявник отримав при збройному нападі в результаті розкрадання матеріальних цінностей колективної власності в «АП Днепрошина наружный периметр (посадка)».

Відповідно до пункту е статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII особи, які стали інвалідами у зв`язку з виконанням державних чи громадських обов`язків або у зв`язку з виконанням дій по рятуванню людського життя, охороні державної, колективної та індивідуальної власності, а також по охороні правопорядку мають право на пенсію, в розмірах, передбачених статтею 32 цього Закону.

Проте, згідно із заявою Заявник вважає що має право на отримання виплат не по загальному захворюванню, яке йому встановлено у довідці до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №151591 від 13.01.2021, а від відділення Фонду.

VІ. Також, звертаю увагу суду, що Питання встановлення інвалідності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначені Положенням про медико-соціальну експертизу, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення №1317).

Відповідно до пункту 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання Акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постанова Кабінету Міністрів України, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Пунктами 17,18 Положення №1317 встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Рішення Комісія приймає після проведеного засідання у повному складі і є колегіальним.

Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Згідно копій документів, наданих Позивачем, він проходив огляд ВТЕК 30.10.1995 року, відповідно до якого йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності до 01.11.1996 року , що підтверджено Випискою із Акту огляду ВТЕК до довідки сер. 2-18 АБ №044558.

Наступний термін огляду ОСОБА_1 було призначено на 01.11.1996 року, проте данні про результат такого огляду Заявником до суду не надані.

Висновком по справі № 332 від 1998 року було рекомендовано МСЕК встановити ОСОБА_1 25% втрати працездатності по травмі від 28.05.1994 року. Проте, в матеріалах справи також не міститься результати огляду Заявника в зазначений період.

Наступне звернення ОСОБА_1 до органів МСЕК відбулося 07.10.2019 року, результати якого викладені у Довідці до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №216585, відповідно до яких Заявнику визначено третю групу інвалідності загального захворювання з датою чергового переогляду 01.10.2020 року.

13.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до МСЕК з метою чергового переогляду та за результатом якого Заявнику було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання з датою чергового переогляду 01.09.2021 року, відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №151591.

Ще раз хочу звернути увагу суду на те, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 088/о Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається на МСЕК.

Підставами для направлення на МСЕК є, зокрема, наявність ознак інвалідності, закінчення терміну інвалідності, необхідність продовження листка непрацездатності.

На кожного хворого (інваліда), який направляється на МСЕК, заповнюється один бланк форми № 088/о, який зберігається в акті огляду МСЕК протягом 50 років.

З огляду на вище наведене, рішення колегіального органу (МСЕК) щодо одужання ОСОБА_1 після перенесеної травми у 1994 році і наявності у нього стійкого порушення функцій організму, обумовленого загальним захворюванням, яке стало підставою встановлення йому третьої групи інвалідності загального захворювання, Заявником до суду не оскаржувалося.

Відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення №1317) відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Рішення Комісія приймає після проведеного засідання у повному складі і є колегіальним.

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 43 Закону №1105 крім Акту розслідування нещасного випадку для розгляду справ про страхові виплати до Фонду має бути поданий висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого.

Тобто для формування справи про страхові виплати має бути встановлена МСЕК стійка втрата працездатності за страховим випадком.

Отже, підсумовуюче зазначене, якщо на МСЕК документи зберігаються 50 років за результатом огляду у Заявника встановлено порушення функцій організму, що стало підставою встановлення йому групи інвалідності не пов`язаної з травмою, отриманою в 1994 році, то встановлення факту не матиме юридичних наслідків.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 (далі Постанова Пленуму №5) справи про встановлення фактів розглядаються якщо такі факти породжують юридичні наслідки, інакше, такі справи не можуть розглядатися в порядку окремого провадження.

VІІ. Відповідно Постанови Пленуму №5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно пункту 9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337 (далі Порядок №337) розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу. Строк давності для розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві становить три роки з дня їх настання. У разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання.

До компетенції суду належить визнання факту настання нещасного випадку на виробництві, а визнання такого нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом чи не пов`язаного з виробництвом належить до повноважень спеціально створеної комісії з розслідування такого нещасного випадку, яка створюється вже після визнання факту настання нещасного випадку на виробництві органом, на який згідно Порядку покладений такий обов`язок.

Згідно п. 29 Порядку № 337, якщо факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві встановлено у судовому порядку і нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) не підлягають спеціальному розслідуванню, розслідування організовує підприємство (установа, організація), де сталися такі випадок та / або гостре професійне захворювання (отруєння), або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства (установи, організації). У разі ліквідації підприємства (установи, організації) без правонаступника розслідування всіх нещасних випадків та / або гострих професійних захворювань (отруєнь), факт яких встановлено у судовому порядку, проводить спеціальна комісія, склад якої визначений пунктом 15 цього Порядку.

Однак, згідно п. 10 Порядку № 337 спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого; пунктом 14 Порядку передбачено, що Держпраці та/або її територіальним органом утворюється комісія із спеціального розслідування (далі - спеціальна комісія). Пунктом 10 Порядку № 337, крім іншого, передбачено, що розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, може проводитися комісією підприємства (установи, організації) у разі надання територіальним органом Держпраці письмового доручення роботодавцю протягом наступного робочого дня після отримання повідомлення про нещасний випадок.

Але хочу звернути увагу суду на те, що Держпраці Заявником не заявлено як заінтересована сторона по справі.

Відповідно до частини 2 статті 54 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

2.3. ПП «ДБ «Шанс», в особі уповноваженого ОСОБА_3 про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, в судові засідання не прибував, щодо причин неявки суду не повідомляв, заяв, клопотань не подавав.

3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

До провадження суду, ОСОБА_1 подав матеріали заяви, де заінтересовані особи: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7», Управління виконавчої дирекції фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Кам`янського відділення, ПП «ДБ «Шанс», в особі уповноваженого Тіссен Георгія Яковича «про визнання факту каліцтва». Згідно до змісту заяви, просить:

-визнати юридичний факт, а саме: факт каліцтва ОСОБА_1 згідно Акту про нещасний випадок на виробництві від 28 травня 1994 року - Форма Н-1, завірений керівником ПП «ДБ «ШАНС», юридична особа - Тіссен Георгієм Яковичем, для призначення ОСОБА_1 пенсії та одержання ним допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, що має юридичне значення.

Ухвалою від 18 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 прийнято та призначено до розгляду (а.с. 24).

24 червня 2022 року через канцелярію суду представником заінтересованої особи, Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради за довіреністю від 10 січня 2022 року (а.с. 32) ОСОБА_4 подано заяву про заміну неналежної сторони (а.с. 31).

18 серпня 2022 року заінтересованою особою, КНП КМР «Міська лікарня № 7» в особі генерального директора Дяченко В. подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

07 вересня 2022 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відкладення розгляду справи № 208/1812/22 призначеного на 12 вересня 2022 року на 14.00 годині.

12 вересня 2022 року через канцелярію суду представником заінтересованої особи, Управління виконавчої дирекції фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Кам`янського відділення Галіциною О. подано відзив на заяву про визнання факту каліцтва., із заявленням про залишення заяву без розгляду.

12 вересня 2022 року ОСОБА_1 заявив про необхідність додаткового часу для отримання правової допомоги та узгодження своєї правової позиції.

12 вересня 2022 року оголошено перерву на 19 вересня 2022 року, за клопотанням заявника ОСОБА_1

13 вересня 2022 року заінтересованою особою, КНП КМР «Міська лікарня № 7» в особі генерального директора Дяченко В. подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

19 вересня 2022 року ОСОБА_1 свої доповнення до виступу.

Представником ОСОБА_5 підтримано позицію про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, з підстав наявності спору про право так як метою встановлення факту є отримання виплат, долучив копію Постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року у справі № 208/4660/20, якою було залишено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, без розгляду.

4. Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті).

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦП України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно до позиції наголошеною представником під час судового засідання та викладеної у відзиві Кам`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, вказана заінтересована особа заперечує щодо задоволення заяви, стверджуючи, що наявний спір про право, а тому заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

В обґрунтування наявності спору про право відділення Фонду звертає увагу на те, що заявник вказує, що доказом який підтверджує настання факту нещасного випадку є завірений керівником ПП «ДБ «Шанс» Акт про нещасний випадок на виробництві від 28 травня 1994 року за формою Н-1. У заяві відсутні будь-які обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім того, Кам`янське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області зазначає, зокрема, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кам`янське Дніпропетровської області (попередник відділення Фонду) було зареєстроване в жовтні 2000 року, а розпочало свою діяльність з 01 квітня 2001 року.

Довідкою Кам`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2020 року №19.7-05/2395 повідомлено про відсутність на обліку справи про страхові виплати ОСОБА_1 ; документи, які підтверджують право застрахованого ОСОБА_1 на страхові виплати, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання по акту прийому-передачі до відділення Фонду за період з 01 квітня 2001 по 16 жовтень 2020 не передавались.

Згідно змісту особистих пояснень заявника у судовому засіданні суду, подання заяви про встановлення факту має за мету одержання заявником страхових виплат через ушкодження здоров`я у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим доказам та вищевикладеним усним і письмовим поясненням учасників процесу, - колегія дійшла висновку про наявність між заявником та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Отже, дослідивши матеріали справи, вислухавши позицію сторін по справі, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7», Управління виконавчої дирекції фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Кам`янського відділення, ПП «ДБ «Шанс», в особі уповноваженого Тіссен Георгія Яковича «про визнання факту каліцтва» без розгляду з підстав зазначених у ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Крім того, суд, на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, роз`яснює заявнику право подати позов на загальних підставах.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Враховуючи викладене вище, при зверненні з даною заявою заявником ОСОБА_1 судовий збір не сплачено.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, ч. 2 ст. 13, 81, 141, 174, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7», Управління виконавчої дирекції фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Кам`янського відділення, ПП «ДБ «Шанс», в особі уповноваженого Тіссен Георгія Яковича «про визнання факту каліцтва»- залишити без розгляду.

Суд, на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, роз`яснює заявнику право подати позов на загальних підставах.

Копію ухвали вручити учасникам цивільного провадження в залі судового засідання під розписку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя Івченко Т. П.