465/4269/16-ц
4-с/465/11/22
У Х В А Л А

судового засідання

27.05.2022 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправних дій начальника Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління юстиції Свіщука В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою про визнання протиправних дій начальника Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Свіщука В.В., які полягають у неправомірному розгляді заяви від 23.08.2019 року у виконавчому провадженні №53870324. Крім того скаржник просить зобов`язати вищевказаного начальника не брати до уваги акт №1 від 30.05.2019 р. «Про втрату контракту», та притягнути до кримінальної відповідальності працівників ДП «ЛНДРТІ». Просить зобов`язати начальника Франківського ВДВС Сіщука В.В. вчинити дії для притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ДП ЛНДРТІ: помічника юриста Шевченка Сергія Володимировича, в.о. нач. ВК ОСОБА_2 і помічника директора ОСОБА_3 згідно з нормою ч.1 ст.382 КК України за умисне перешкоджання виконання рішення Франківського районного суду м.Львова у справі №465/4269/16-ц від 20.03.2017 р. стосовно зобов`язання ДП Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут надати ОСОБА_1 завірену копію Додаткової угоди №1 до контракту з працівником №41 від 23.05.2011р від 20 серпня 2012р, що, набрало законної сили.

Скаргу мотивує тим, що 20.03.2017 року рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі 465/4269/16-ц зобов`язано ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» надати ОСОБА_1 завірену копію Додаткової угоди №1 до контракту з працівником №41 від 23.05.2011 р.

18 травня 2017 року державний виконавець Кручок А.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53870324, яке в подальшому було закрите, а тому 07.02.2019 року було відновлено і не завершене досі. З метою уникнути виконання ВП №53870324, боржник (ДП «ЛНДРТІ») після 2-х років зволікання 30.05.2019 року склав і надіслав у Франківський ВДВС акт №1 від 30.05.2019 р. «Про втрату контракту».

18 липня 2019 року скаржник отримав копію акту №1 від 30.05.2019 р. «Про втрату контракту». Однак ОСОБА_1 вважає що надана інформацію не відповідає дійсності, так як в акті не вказано дати втрати документу. Крім того, є незрозумілим, чому втрату документу не було виявлено при проведенні інвентаризації ще у 2012 році. Зокрема, зазначений Акт директором ДП ЛНДРТІ (чи особою, що його заступає) не затверджений і до нього не прикладені ні мастична печатка, ні штамп ДП ЛНДРТІ, а тому достовірність наявних на Акті підписів ніяким чином не підтверджена. Крім того, в Акті не зазначений розпорядчий документ (наказ чи розпорядження), яким зобов`язано працівників-підписантів -вчинити дії щодо встановлення факту втрати Додаткової угоди №1 від 20.08.2012р. Зазначеному Акту повинна була передувати інвентаризація архіву, яка б підтвердила відсутність шуканого документу в архіві підприємства, і поскільки Додаткова угода №1 від 20.08.2012р є фінансовим документом, згідно з умовами якої з 1 вересня 2012р мені повинна нараховуватись збільшена на 700 грн. щомісячна зарплата, і тому мав би бути висновок про можливість (чи неможливість] її відновлення. Однак порядковий №1 на Акті вказує на те, що про події, пов`язані з втратою у 2012р контракту був складений лише один Акт №1 і склали його працівники ДП ЛНДРТІ, яких ніхто не уповноважував.

Крім того, скаржник зазначає, що в акті не зазначена (навіть орієнтовна) дата втрати Додаткової угоди №1 від 20.08.2012р, і наведена суперечлива інфрмація. Так з одної сторони зазначена обставина втрати - переїзд ДП ЛНДРТІ, що як відомо відбулось в 2012р, а з другої сторони не пояснено чому факт втрати Додаткової угоди №1 від 20.08.2012р. не був встановлений по результатах щорічної інвентаризації, вже в кінці 2012р чи в наступних роках. Зазначений Акт складений працівниками 'ДП ЛНДРТІ з* їх власної ініціативи, так як директор ДП ЛНДРТІ вчиняти дії щодо факту втрати контракту їх не уповноважував, однак його було складено і скеровано у Франківський ВДВС, що є перешкоджанням виконання Рішення Франківського районного суду м. Львова у справі №465/4269/16-ц від 20.03.2017р, що набрало законної сили.

Також 23 липня 2019р на адресу Франківського ВДВС скаржник подав Заяву від 23.07.2019р про визнання Акту №1 30.05.2019 року Про втрату контракту неправомірним і просив вчинити дії для притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ДП ЛНДРТІ: помічника юриста Шевченка Сергія Володимировича, в.о. нач. ВК ОСОБА_2 і помічника директора ОСОБА_3 згідно з нормою ч.1 ст.382 КК України за умисне перешкоджання виконання Рішення Франківського районного суду м. Львова у справі №465/4269/16-ц від 20.03.2017р стосовно зобов`язання ДП Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут надати ОСОБА_1 завірену копію Додаткової угоди №1 до контракту з працівником №41 від 23.05.2011р від 20 серпня 2012р, що, набрало законної сили. Однак листом при вих. №19506 від 09.08.2019р, який скаржник отримав 17.08.2019р. (довідка буде надана суду, як тільки надійде з Укрпошти) начальник Франківського ВДВС Сіщук В.В. повідомив, що немає підстав для скерування заяви в порядку ст.382 КК України притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ДП ЛНДРТІ за невиконання рішення суду. Таким чином, начальник Франківського ВДВС Сіщук В.В. порушив норму ч.2 ст.76 Закону України Про виконавче провадження, згідно з якою за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, просить скаргу задоволити. Скаржник подав письмову заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Представником Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова 01.10.2019 року надано відзив на скаргу. 11.09.2019 року на адресу Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі- Відділ) за вх.№7735 надійшла скарга про визнання неправомірними дій начальника Франківського ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сіщука В.В., з якою Відділ не погоджується та просить відмовити у її задоволенні з наступних підстав. На виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 53870324 з виконання виконавчого листа. № 2/465/701/17 від 19.04.2017 року про зобов`язати ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» надати ОСОБА_1 завірену копію Додаткової угоди №1 від 20.08.2012 до Контракту з працівником №41 від 23.05.2011, укладеної між ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» та ОСОБА_1 18.05.2017 року державним виконавцем, керуючись вимогами статтей 3,4,24,25,26,27 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 30.07.2017 року державним виконавцем, керуючись вимогами п.9 ч.І ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 06.02.2019 року в.о. начальника Відділу, керуючись абзацом 4 ч.З ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2017 року. 07.02.2019 року старшим державним виконавцем, керуючись вимогами ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

В подальшому, 24.06.2019 року ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» надано акт №1 від 30.05.2019, згідно якого вбачається, що Додаткова угода №1 від 20.08.2012 до Контракту з працівником №41 від 23.05.2011, укладеної між ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» та ОСОБА_1 є втраченою у зв`язку із переїздом підприємства і втратою часткової архівної документації. Тимчасово виконуючим обов`язки директора ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» Ю.І. Вігором 04.07.2019 року надано пояснення з приводу невиконання виконавчого листа. № 2/465/701/17 від 19.04.2017 року про зобов`язати ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» надати ОСОБА_1 завірену копію Додаткової угоди №1 від 20.08.2012 до Контракту з працівником №41 від 23.05.2011, укладеної між ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» та ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що боржник виконати рішення суду не може у зв`язку з рядом з об`єктивних обставин. 23.07.2019 року державним виконавцем на адресу Франківського районного суду м. Львова скеровано заяву щодо встановлення порядку і способу виконання рішення Франківського районного суду м. Львова №465/4269/16-ц, оскільки в боржника ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Враховуючи наведене просить у задоволенні скарги відмовити.

08.10.2019 року скаржником надано пояснення на відзив Франківського ВДВС, згідно якого такий заперечив. Просить скаргу задовольнити.

Начальник Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління юстиції та його представник на розгляд скарги не з`явилися про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 450 ЦПК України, їхня неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, подані докази, письмові заяви, встановивши дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Виконавчим документом, згідно положень ч.1 ст. 3 Закону, серед інших, є виконавчий лист, що видається судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У відповідності до положень ч.1 ст. 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

При цьому, згідно ч.2 вказаної статті строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною 4 ст. 12 Закону встановлені підстави для переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частино 5 вказаної статті визначено додатковий строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання у випадку повернення його стягувачу.

Крім того, у відповідності до ч.6 ст. 12 Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 ст. 26 Закону передбачено підстави для початку примусового виконання рішення.

Разом з тим, ст. 39 Закону передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження).

Судом встановлено, що 20.03.2017 року рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі 465/4269/16-ц зобов`язано ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» надати ОСОБА_1 завірену копію Додаткової угоди №1 до контракту з працівником №41 від 23.05.2011 р.

Державний виконавець Кручок А.М. 18 травня 2017 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53870324 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 20.03.2017 р. у справі №465/4269/16-ц.

Скаржник 18 липня 2019 року отримав копію акту №1 від 30.05.2019 р. «Про втрату контракту».

Судом встановлено, що до суду не надано жодного належного та допустимого доказу неправомірності акту №1 від 30.05.2019 р. «Про втрату контракту». Крім того, перед судом не доведено наявності такого акту в ДП «ЛНДРТІ», або спростування інформації щодо його відсутності.

23 липня 2019р. на адресу Франківського ВДВС скаржник подав Заяву від 23.07.2019р про визнання Акту №1 30.05.2019 року Про втрату контракту неправомірним і просив вчинити дії для притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ДП ЛНДРТІ: помічника юриста Шевченка Сергія Володимировича, в.о. нач. ВК ОСОБА_2 і помічника директора ОСОБА_3 згідно з нормою ч.1 ст.382 КК України за умисне перешкоджання виконання Рішення Франківського районного суду м. Львова у справі №465/4269/16-ц від 20.03.2017р стосовно зобов`язання ДП Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут надати ОСОБА_1 завірену копію Додаткової угоди №1 до контракту з працівником №41 від 23.05.2011р від 20 серпня 2012р, що, набрало законної сили. Однак листом при вих. №19506 від 09.08.2019р, який скаржник отримав 17.08.2019р. начальник Франківського ВДВС Сіщук В.В. повідомив, що немає підстав для скерування заяви в порядку ст.382 КК України притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ДП ЛНДРТІ за невиконання рішення суду. Таким чином, начальник Франківського ВДВС Сіщук В.В. порушив норму ч.2 ст.76 Закону України Про виконавче провадження, згідно з якою за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Гарантії незалежності державних виконавців 1. Незалежність державних виконавців від впливу чи втручання у їхню діяльність з примусового виконання рішень гарантується: 1) особливим порядком фінансування та матеріально-технічного забезпечення органів державної виконавчої служби; 2) дієвим механізмом мотивування державних виконавців: З І прозорістю діяльності з примусового виконання рішень; 4) в інший спосіб, визначений законом.

Протиправність є основною ознакою правопорушення. Протиправний характер дії або бездіяльності передбачає, що в результаті їх скоєння порушено заборони, не виконуються зобов`язання, встановлені нормою права.

Будь-яка поведінка суб`єкта може вважатися правомірною (дозволеною) або протиправною - такою, що порушує заборону та потребує припинення і застосування примусових заходів відповідальності. З цього правила законом можуть бути встановлені винятки, коли певна поведінка, що за законом формально є протиправною, може не спричинити відносин юридичної відповідальності.

До форм прояву протиправності відноситься пряме порушення правової заборони, невиконання покладених обов`язків, зловживання суб`єктивним правом, перевищення повноважень тощо. Також протиправність може бути виражена шляхом прямих заборон; опосередкованої заборони і шляхом викладення у правовій нормі позитивної, правомірної поведінки.

Тобто, протиправність - це порушення вимог норм права, невиконання юридичних обов`язків, закріплених у нормативно-правових документах. Сутністю протиправності є свавілля суб`єкта, зовнішнє виявлення його волі, що не відповідає закономірностям розвитку суспільства, зазіхає на свободу інших суб`єктів. Протиправність характеризується невиконанням забороняючи норм у формі дій чи бездіяльності. Не вважається протиправними дії з невикористання суб`єктивного права, тому що можливість його реалізації залежить від власного розсуду суб`єкта.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідь за вих. №19506 від 09.08.2019 р. начальник Франківського ВДВС Сіщук В.В. на заяву скаржника ОСОБА_1 від 23 липня 2019 р. є правомірною, відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаржник вправі самостійно звернутися до уповноважених осіб щодо вчинення на його думку працівниками ДП «ЛНДРТІ» кримінального правопорушення за ч.1 ст. 382 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні скарги, так як доводи, наведені скаржником не знайшли свого підтвердження.

Керуючись статтями 260,447 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги Коханого про визнання протиправних дій начальника Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління юстиції Свіщука В.В.- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Мартьянова С.М.