2-481/2000
4-с/465/12/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 року місто Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Титикайло І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, заінтересована особа в.о. начальника Франківського ВДВС м. Львова ЗМУ МЮ (м. Львів) Макухіна Ірина Вікторівна,

встановив:

скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії в.о. начальника Франківського ВДВС м. Львова ЗМУ МЮ (м. Львів) Макухіна Ірина Вікторівна, у якій просить зобов`язати відновити виконавче провадження з примусового виконання рішення Франківського районного суду м. Львова у справі №2-281 за 2000 рік та одночасно видати дублікат виконавчого листа.

Обґрунтовуючи скаргу покликається на те, що на примусовому виконанні у Франківському ВДВС м. Львова ЗМУ МЮ (м. Львів) знаходилось рішення Франківського районного суду м. Львова у справі №2-281 від 01 лютого 2000 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 05.06.1998 та моральної шкоди. 06.09.2019 державним виконавцем його було повідомлено про неможливість виконання рішення, оскільки матеріали виконавчого провадження та відомості про його справу у виконавчій службі відсутні. У зв`язку з цим, він звернувся до державного виконавця відновити виконавче провадження, однак, на час звернення до суду зі скаргою жодної відповіді від виконавця не отримав. Вказані дії державного виконавця вважає неправомірними, а тому просить скаргу задовольнити.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Відповідно до поданої заяви просить справу розглядати за його відсутності.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про час дату та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином. Правом на подачу до суду пояснень не скористалась.

Згідно з ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як встановлено судом, рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі №2-281 від 01 лютого 2000 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 05.06.1998, моральну шкоди та державне мито, а всього 8191,40 грн.

Відомості про видачу виконавчого листа на виконання рішення суду у справі №2-281 та відкриття виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до листа в.о. начальника Франківського ВДВС м. Львова ЗМУ МЮ (м.Львів) Лавришин М.М. від 06.09.2019, ОСОБА_1 повідомлено про відсутність в єдиному реєстрі виконавчих проваджень та автоматизованій системі виконавчих проваджень з примусового виконання рішення Франківського районного суду м. Львова у справі №2-281.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також, обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник просить відновити виконавче провадження з виконання рішення суду у справі №2-281, однак жодних доказів та обгрунтувань щодо відкриття виконавчого провадження та видачі виконавчого листа на виконання рішення матеріали скарги не містять.

З огляду на викладене вище, суд не вбачає в діях Франківського ВДВС м. Львова ЗМУ МЮ (м.Львів) порушення прав ОСОБА_1 під час надання відповіді про хід виконавчого провадження, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, заінтересована особа в.о. начальника Франківського ВДВС м. Львова ЗМУ МЮ (м. Львів) Макухіна Ірина Вікторівна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26 травня 2022 року.

Суддя Мигаль Г.П.