Провадження № 2/127/4777/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи тим, що 29.11.2005 року шлюб між ними було розірвано. Проте від спільного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно з рішенням суду відповідач сплачував позивачу аліменти на утримання їх дочки, до досягнення дитиною повноліття.

Однак, на даний час ОСОБА_4 досягла повноліття, але продовжує навчання на платній основі. Витрати на навчання дочки, згідно з договору про навчання на платній основі, за період з 2021-2025 роки становить 87200,00 грн., без урахування витрат на: проїзд до навчального закладу; придбання навчальних посібників, канцелярського приладдя; харчування. ОСОБА_3 зазначає, що вказана сума коштів являється непосильною для неї, в зв`язку з чим вона не здатна самостійно в повній мірі забезпечити умови навчання її доньки.

Разом з тим, після досягнення дитиною повноліття, відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань немає.

Оскільки ОСОБА_2 наполягав на стягненні аліментів в судовому порядку, то позивач змушена була звернутися до суду з цим позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. Також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав відзив на позовну заяву та пояснив, що ОСОБА_3 на обґрунтування своїх вимог не надала жодних доказів про те, що він може сплачувати аліменти на дитину у вказаному розмірі, не надано доказів щодо майнового стану позивача, доказів потреби у матеріальній допомозі, а відтак вимоги щодо стягнення аліментів у заявленому розмірі вважає завищенними та необґрунтованими. Також на думку відповідача, позивачем не підтверджено факт навчання дитини, оскільки в договорах вказано, що вони вступають в дію після відповідної оплати, докази про що відсутні. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку складає 1197,00 грн. Разом з тим, відповідач наразі перебуває у скрутному фінансовому становищі, його дохід на даний час складає заробітня плата в розмірі 6000,00 грн., а включаючи обов`язкові відрахування, близько 5000 грн., інших видів доходу немає. Таким чином, заявлений розмір аліментів майже вдвічі перевищує рекомендований розмір аліментів на дитину та є неспівмірним з його доходами. ОСОБА_2 зазначив, що готовий сплачувати аліменти на утримання дитини, за умови доведення факту навчання, у розмірі 1500,00 грн. на місяць.

В зв`язку з одержанням позивачем відзиву, нею було надіслано суду відповідь на відзив, відповідно до якого за весь навчальний період вона мусить сплатити суму в розмірі 87200,00 грн., а також оплачувати проїзд дитини до навчального закладу, харчування, витрати на канцелярські приналежності, підручники, витрати на одежу. В загальному витрати позивача по утриманню доньки перевищують суму в 6000,00 грн. щомісячно, однак надати документальне підтвердження витрат вона не має змоги, оскільки не зберігає квитанцій та чеки. При цьому, відповідачем не надано жодного підтвердження стосовно його заробітної плати за період з жовтня 2021 року по теперішній час. Також у його власності знаходиться квартира в АДРЕСА_1 , що в свою чергу вказує на достатній рівень заробітку відповідача. З огляду на викладене ОСОБА_3 просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 29.11.2005 року (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі (а.с. 7).

З довідки ТОВ «ЖЕО» № 3846 від 18.10.2021 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

На даний час дочка сторін ОСОБА_4 навчається на денній, контрактній формі навчання у Вінницькому національному аграрному університеті за спеціальністю «051-економіка». Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання (з 2021 року по 2025 рік) становить 87200,00 грн. Факт навчання дитини підтверджується договором про навчання від 12.08.2021 року, договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 12.08.2021 року, квитанцією про оплату навчання від 30.07.2021 року на суму 9000,00 грн. за 1 семестр навчання, квитанцією про оплату навчання від 21.01.2022 року на суму 9000,00 грн. за 2 семестр та довідкою Вінницького національного аграрного університету №204 від 16.02.2022 року (а.с. 9-10, 11-12, 61, 63).

Таким чином, навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_4 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. На що, також звернув увагу Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18. З огляду на що, суд приймає до уваги аргументи позивача щодо врахування витрат на проїзд дитини до навчального закладу, харчування, витрати на канцелярські приналежності, підручники, витрати на одяг, які також слід враховувати при стягненні аліментів.

Так, на підтвердження свого матеріального стану відповідачем було надано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 03.02.2022 року (а.с. 53) та Індивідуальні відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) (а.с. 54-56). Судом встановлено, що з 01.01.2021 року по 30.09.2021 року ОСОБА_2 працював у ТОВ «Сучасні розробки» та його щомісячний розмір заробітної плати становив 6000,00 грн. З 01.10.2021 року відповідачу не виплачувався жоден дохід та утриманні податки.

Також, слід відзначити, що у власності відповідача, на підставі договору дарування від 16.12.2020 року, перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 62).

Позивачем не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. А також, позивачем не надано суду доказів в підтвердження щомісячних витрат на утримання повнолітньої доньки в період її навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги ті обставини, що на утриманні відповідача інших неповнолітніх та непрацездатних осіб не перебуває.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що дочка проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, часткове їх визнання відповідачем, суд вважає можливим встановити аліменти у твердій грошовій сумі розміром 1500,00 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави, пропорційно до задоволеної частини вимог, судовий збір в розмірі 454,00 грн., оскільки позивач при подачі позову була звільнена від його сплати. Решту суми судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

Суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем наданий договір про надання правової допомоги №б/н від 11.10.2021 року (а.с. 16-17), ордер (а.с. 14), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 13) та квитанція до прибуткового касового ордера №1-Г від 11.10.2021 року на суму 3000,00 грн. (а.с. 15).

Зі змісту договору про надання правової допомоги вбачається, що розмір гонорару становить 3000,00 грн.

Суд звертає увагу, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), справа має для позивача важливе значення. Разом з тим, враховуючи пропорційність задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню 1500,00 грн. на правничу допомогу з відповідача на користь позивача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 180, 199-200 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі розміром 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 25.10.2021 року, на період навчання дочки на денній формі у Вінницькому національному аграрному університеті, та не більше ніж до досягнення дочкою 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.), іншу частину судового збору - компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складений 24.05.2022 року.

Суддя: