Справа № 202/4354/21
Провадження № 2/202/380/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 травня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Свити Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовної заяви зазначали, що з 1978 року наймачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_7 . ОСОБА_1 разом з родиною проживала у вказаній квартирі. Після смерті ОСОБА_7 . 27.10.2011 ОСОБА_1 з дітьми продовжували проживати у спірній квартирі, що підтверджується відповідними довідками та вони ніколи не втрачали інтересу до спірного житла, постійно в ньому проживали, сплачували комунальні послуги. Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2017 року №309 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилих приміщень» було надано дозвіл Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Індустріального району на зміну договору найму жилих приміщень - на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 37,2 кв.м. - на ОСОБА_1 , складом сім`ї з 3 осіб, у тому числі донька - ОСОБА_8 , син ОСОБА_6 , підстава: у зв`язку зі смертю головного квартиронаймача - ОСОБА_7 та за згодою усіх зареєстрованих за вищевказаною адресою. Отже, на даний час головним квартиронаймачем на підставі вказаного рішення є ОСОБА_1 . 28 березня 2018 року позивач звернулася до нотаріуса та отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої 22.02.2018 року Державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєстроване право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 26.03.2001 року, Виконкомом міської Ради народних депутатів. Квартира була набута у власність шляхом шахрайських дій з боку відповідача - ОСОБА_9 . За заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 03.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Позивачів було знято з реєстрації у спірній квартирі, у зв`язку зі зміною власника. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.01.2021 в цій частині залишено без змін,визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , який був посвідчений 23.04.2018 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742; скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 , проведену на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, видане 26.03.2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів; скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , проведену на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.04.2018 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742. Позивачі звернулися до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою поновлення своєї реєстрації у спірній квартирі, яка мала місце до вчинення шахрайських дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , однак їм відмовлено у реєстрації місця проживання. Просять суд визнати незаконним та скасувати рішення відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 20.10.2020 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання позивачів за зазначеною адресою.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позов підтримав та просив задовольнити.

Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надав заяву про розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судові засідання не з`являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2017 № 309 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилих приміщень» було надано дозвіл Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Індустріального району на зміну договору найму жилих приміщень - на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 37,2 кв.м. - на ОСОБА_1 , складом сім`ї з 3 осіб, у т.ч. донька - ОСОБА_8 , син - ОСОБА_6 , підстава: у зв`язку зі смертю головного квартиронаймача - ОСОБА_7 та за згодою усіх зареєстрованих за вищевказаною адресою.

25.08.2017 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

16.12.2017 у було змінено прізвище малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_11 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 5 від 23.03.2018.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2019, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.01.2021 в цій частині залишено без змін,визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , який був посвідчений 23.04.2018 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742; скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 , проведену на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, видане 26.03.2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів; скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , проведену на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.04.2018 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742.

Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 61 ЖК Української РСР визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері реєстрації місця проживання особи, відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 (в редакції чинній на час спірних правовідносин) особа або її представник подає документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про: надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує увагу на тому, що реєстрація місця проживання нерозривно пов`язана з правом проживання та користування житлом.

Згідно копій заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про реєстрацію місця проживання від 22.10.2020 позивачі звернулися до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та просили зареєструвати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та останнім було відмовлено в реєстрації місця проживання, оскільки заявниками не надано документів згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 02.03.2016 № 207, які підтверджують право на реєстрацію місця проживання.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано витяг з рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2017 № 309 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилих приміщень», що не передбачено п. 18 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 (в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Позивачами не надано жодних доказів того, що відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради діяв протиправно, не у спосіб, що передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання (в редакції чинній на час спірних правовідносин), а позивачами при зверненні із заявами про реєстрацію місця проживання від 22.10.2020 не було надано договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , що визначено п. 18 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 (в редакції чинній на час спірних правовідносин) як документ, що підтверджує право на проживання в житлі, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у позові, судовий збір на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда