Справа № 462/6004/21 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"юк Г.М.
Провадження № 22-ц/811/1086/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар : Салата Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу № 462/6004/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення ненарахованої і невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати,-

в с т а н о в и в :

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь ненараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 318 487,04 грн., з урахуванням ПДФО і ВЗ, а також компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по червень 2021 року станом на липень 2021 року в сумі 145 028,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 23 квітня 2004 року працювала інженером з нормування праці - бухгалтером цеху 008, а з 01 серпня 2016 року інженером з організації та нормування праці першої категорії цеху 003, а з 15.09.2017 р. провідним інженером з організації та нормування праці цеху 003 на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА та 28.07.2021 року звільнена з роботи на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України.

Вважає, що відповідач протягом 2008 2021 рр. порушував її право на оплату праці, встановивши розмір посадового окладу нижчий, ніж гарантований галузевими угодами. Крім цього, просить стягнути компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Позивачем подано розрахунки, згідно яких розмір недонарахованої заробітної плати становить 318 487,04 грн., а розмір компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати 145 028,94 грн. Просила позов задоволити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 недонараховану та недоплачену заробітну плату у розмірі 318 487,04 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з січня 2008 р. по червень 2021 р. станом на липень 2021 р. у розмірі 145 028,94 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила представник ДП «ЛДЗ «Лорта» адвокат Талалаєва О.Ю.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Суд розглянув справу у спрощеному провадженні, що стало причиною неповного з`ясування всіх обставин справи та призвело до прийняття незаконного рішення.

Згідно акту приймання-передачі від 17 листопада 2011 року підписаним між Міністерством промислової політики України і ДК «Укроборонпром», ДП «ЛДЗ «Лорта» було передано не до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а до ДК «Укроборонпром». Тобто саме ДК «Укроборонпром» є уповноваженим власником ДП «ЛДЗ`Лорта». Відповідно до Статуту ДК «Укроборонпром» не було віднесено до сфери діяльності жодного із міністерств ( в тому числі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України) і такий підпорядковується напряму КМУ. Оскільки ні КМУ, ні ДК «Укроборонпром» не були стороною Міжгалузевої угоди на яку позивач посилається (іі підписантом), то підписання цієї Міжгалузевої угоди зі сторони Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Фондом державного майна України не породжує жодних обов`язків для ДП «ЛДЗ «Лорта» і її положення не є обов`язковими для останнього. Зазначене підтверджується листом Мінекономіки № 2711-11/55552-09 від 24.11.2021 року.

Щодо колективного договору, який був підписаний на ДП «ЛДЗ`Лорта» на 2016 рік, то в такому немає покликання на Міжгалузеву угоду, а лише мова іде про галузеву угоду, яка підписувалася Міністерством промислової політики України, оскільки до ДК «Укроборонпром» уповноваженим власником відповідача було саме Міністерство промислової політики України.

Судом першої інстанції не встановлено, що відповідач ДК «Укроборонпром» не входить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі. Доказів протилежного позивач не надала, що робить оскаржуване рішення необґрунтованим, оскільки викладені в ньому мотиви не підтверджуються жодними доказами.

Позивач невірно здійснив розрахунок свого мінімального посадового окладу з 01.01.2017 року із розрахунку мінімальної заробітної плати, хоча в законодавстві прописана норма, що такий оклад розраховується з прожиткового мінімуму.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Від позивача ОСОБА_1 та представника ДП «ЛДЗ «Лорта» адвоката Талалаєвої О.Ю. надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розміри мінімальної заробітної плати, яка була встановлена ЗУ «Про Державний бюджет України» на 2008-2020 роки та з врахуванням наданого позивачем розрахунку різниці в заробітній платі згідно Галузевих угод та фактично нарахованою заробітною платою за період 2008-2021 роки судом встановлено, що ДП «ЛДЗ «Лорта» неправомірно нараховувало заробітну плату позивачки за спірний період, чим було порушено її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством.

Враховуючи матеріали справи та досліджені судом першої інстанції докази, колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками районного суду виходячи з такого.

Статтею 2 КЗпП України передбачено, що право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімально розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із ст. ст. 2-1, 5-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Як слідує із ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підпорядкованістю внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 23 квітня 2004 року працювала на посаді інженера з нормування праці бухгалтером цеху 008, з 01 серпня 2016 року інженером з організації та нормування праці першої категорії цеху 003, а з 15 вересня 2017 року провідним інженером з організації та нормування праці цеху 003 на Державному підприємстві «ЛДЗ«ЛОРТА» та 28 липня 2021 року звільнена з роботи на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (арк. спр. 19-21).

Згідно розрахункових листків ОСОБА_1 з 2008 року по липень 2021 року нараховувалася заробітна плата (арк. спр. 22-40).

ДП"ЛДЗ"ЛОРТА" (далі Підприємство) є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності відповідно до наказу Мінпромполітики України від 29 липня 1998 року № 261 "Про створення підприємства "Львівського державного заводу "ЛОРТА" та передане в управління Державного концерну "Укроборонпром" (далі Концерн). Дата державної реєстрації Підприємства 21 вересня 1998 року. Види діяльності: Виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації (26.51) (основний); Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устатковання (30.30); Виробництво зброї та боєприпасів (25.40); Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у. (25.99); Виробництво комп`ютерів і периферійного устаткування (26.20); Виробництво обладнання зв`язку (26.30); Виробництво електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування та відтворювання звуку й зображення (26.40)

Регулювання, контроль та координація діяльності Підприємства здійснюється Концерном як уповноваженим суб`єктом господарювання з управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

Державний концерн "Укроборонпром" є державним господарським об`єднанням, утвореним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1221, з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Статуту Державного концерну "Укроборонпром", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року N 993 "Деякі питання Державного концерну "Укроборонпром" функції з управління Концерном та контроль за його діяльністю здійснює Кабінет Міністрів України.

Пунктом 2 цієї постанови КМУ прийнято пропозицію Міністерства економічного розвитку і торгівлі : щодо передачі із сфери управління Міністерства оборони та Міністерства промислової політики в управління Концерну підприємств, включених до його складу відповідно до постанови КМУ від 29 грудня 2010 року № 1221 "Про утворення Державного концерну "Укроборонпром"; щодо передачі Концерну нежитлових приміщень загальною площею 1810,8 кв. метра на третьому поверсі будівлі по вул. Дегтярівській, 36, у м. Києві із закріпленням їх за Концерном на праві господарського відання.

Львівський ДЗ"ЛОРТА" включено до Переліку державних підприємств, що включені до складу ДК "Укроборонпром", який є Додатком до постанови КМУ від 29 грудня 2010 року N 1221, згідно із постановою КМУ від 6 квітня 2011 року N 374 "Про внесення змін до постанови КМУ від 29 грудня 2010 року N 1221".

Первинна профспілкова організація "Об`єднаного профспілкового комітету підприємств "ЛОРТА" є юридичною особою та організаційною ланкою "Професійної спілки працівників радіоелектроніки та машинобудування України", яка діє на підставі Статуту профспілки (нова редакція), зареєстрованого Міністерством юстиції України 20 грудня 2016 року і входить до складу Львівської обласної профспілкової організації працівників радіоелектроніки та машинобудування України.

У 2004 році укладений Колективний договір ДП "Львівський державний завод "ЛОРТА" на 2004-2006 роки, який діяв до укладення нового колективного договору.

25 травня 2016 році на конференції трудового колективу укладений новий Колективний договір ДП "ЛДЗ"ЛОРТА" на 2016-2020 роки, який зареєстровано Департаментом економічної політики ЛМР за реєстровим № 159 від 21 червня 2016 року. Зазначений Колективний договір діє на даний час.

Судом встановлено, що у 2008 році між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів було укладено Галузеву Угоду на 2008 2009 роки.

У 2010 році між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів, укладено нову Галузеву Угоду на 2010 2011.

Між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, Фондом державного майна України та Спільним представницьким органом всеукраїнських репрезентативних Профспілок машинобудівного і оборонно-промислового комплексів України в особі профспілок: працівників автомобільного та сільськогосподарського машинобудування; працівників енергетики та електротехнічної промисловості; працівників космічного та загального машинобудування; працівників лісових галузей; машинобудівників та приладобудівників; працівників машинобудування та металообробки; працівників радіоелектроніки та машинобудування; працівників суднобудування; працівників текстильної та легкої промисловості укладено Міжгалузеву угода у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 роки, яка зареєстрована Міністерством соціальної політики України, реєстраційний номер 22 від 3 жовтня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2017 року роботодавцем ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» видано наказ № 6 "Про впровадження Міжгалузевої Угоди на 2016-2020 року та збільшення заробітної плати", яким з метою виконання Міжгалузевої Угоди та збільшення розміру заробітної плати, впроваджено з 01 січня 2017 року нові тарифні ставки та схеми посадових окладів працівникам заводу.

11 січня 2018 року видано наказ № 6 "Про збільшення заробітної плати у 2018 році", яким з метою виконання Міжгалузевої Угоди та збільшення розміру заробітної плати у Державі, впроваджено з 01 січня 2018 року нові тарифні ставки та схеми посадових окладів працівникам заводу.

Аналіз змісту Міжгалузевої Угоди та двох Галузевих угод свідчить, що Міжгалузева угода поширює свою дію на суб`єктів, які перебувають у сфері дії (належать до сфери управління), а Галузеві Угоди на підприємства, незалежно від форми власності, які за кваліфікацією видів економічної діяльності відносяться до відповідної галузі.

Оскільки відповідач, починаючи з грудня 2010 року не перебуває у сфері дії сторін Міжгалузевої Угоди, з огляду на те, що його управління здійснюється КМУ через ДК "Укроборонпром", положення цієї Міжгалузевої Угоди не діють, а відтак не є обов`язковими для ДП "Львівський державний завод "ЛОРТА".

Наведене підтверджується зібраними по справі доказами.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що спірні відносини сторін, починаючи з 2016 року регулювалися положеннями Міжгалузевої Угоди є невірними, адже такі зроблено у зв`язку із невірним тлумаченням норм матеріального права.

У цьому зв`язку, колегія суддів критично оцінює накази відповідача від 23 січня 2017 року № 6 та від 11 січня 2018 року № 6, оскільки законодавство України про працю, зокрема Закон України "Про колективні договори і Угоди" та КЗпП України не надають можливості роботодавцю поширювати дію галузевої (міжгалузевої) угоди на відповідне підприємство, шляхом видання наказу.

Крім цього, у п.3.3 Колективного договору на 2016-2020 роки на ДП «ЛДЗ «Лорта» зазначено, що конкретні розміри тарифних ставок ( посадових окладів) встановлюються штатним розписом, виходячи із міжкваліфікаційних співвідношень для встановлення рівня тарифних ставок робітникам згідно з Додатком №1 до Галузевої угоди між Міністерством промислової політики та профспілкою робітників радіоелектроніки та машинобудування України. Тобто, колективний договір відсилає на коефіцієнти, які визначені у Галузевих угодах, а не у Міжгалузеві угоді 2016-2020 років.

Колегія суддів вважає, що із врахуванням зазначеного, позивач невірно здійснював розрахунок свого посадового окладу.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розрахунковою величиною при визначені посадового окладу позивача є мінімальна заробітна плата, з огляду на наступне.

Пунктом 5 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 1 січня 2017 року) установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. Сторонам, які уклали колективні договори і Угоди, у тримісячний строк привести їх норми у відповідність із цим Законом згідно із законодавством. До внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що до колективного договору відповідача на 2016-2020 роки, який діє і на даний час, не внесено зміни щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини.

Наведене у своїй сукупності дає підстави колегії суддів для висновку про те, що до спірних правовідносин сторін слід застосовувати відповідний коефіцієнт у співвідношенні не до розміру мінімальної заробітної плати, а до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приймає до уваги розрахунок відповідача, згідно з яким різниця в заробітній платі згідно Галузевих угод з 2008 року по 2016 рік та фактично нарахованою заробітною платою становить 46 987 гривень 01 копійку.

Враховуючи те, що позивачем невірно застосовано коефіцієнт та невірно визначено суму посадового окладу, розмір компенсації також є невірним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ» (далі по тексту Закон) підприємства, установи, організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, в тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У статті 2 Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати ( далі по тексту-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Стаття 3 Закону містить положення, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу ( інфляція місяця, за який виплачується дохід до уваги не береться).

Постановою КМУ № 159 від 21 лютого 2001 року був затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індекс інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100.

Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом ( Абзац 2 п.4 із змінами, внесеними згідно з постановами КМ № 430 від 31.03.2003 № 355).

У п.9 такого Порядку зазначено, що роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Згідно наданого відповідачем Розрахунку компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по червень 2021 року станом на липень 2021 року становить 75 551 гривню 44 копійки (арк.спр. 225-227).

Колегія суддів вважає, що компенсацію грошових коштів слід стягнути в користь позивача, враховуючи тривалий період недорахування заробітної плати, що призвело до знецінення грошових коштів, які у відповідний період належали позивачу.

Також колегія суддів бере до уваги додаткові пояснення ОСОБА_1 , в яких вона погоджується із поданими розрахунками відповідача.

Відповідно до ч.1 п.п.1,3,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» необхідно задовольнити частково, шляхом зміни рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА»задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недораховану та недоплачену заробітну плату у розмірі 46 987 (сорок шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 01 копійку із вирахуванням із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з січня 2008 року по червень 2021 року станом на липень 2021 року в розмірі 75 551 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 44 копійки, сума зазначена без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк