Провадження №2/748/338/22
Єдиний унікальний № 748/448/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2022 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді: Меженнікової С.П.,

при секретарі: Іващенко О.А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Територіальна громада в особі Дніпровського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про визнання недійсним та скасування Державної реєстрації на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просить визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1047 га, кадастровий номер :05:000:0200, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, номер запису про реєстрацію права власності, індексний номер 62433557, мотивуючи свої вимоги тим, що державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2 було здійснено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реус Р.В. на підставі посвідченого ним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2021. Вважає, що дана земельна ділянка набута відповідачем в незаконний спосіб, оскільки органом місцевого самоврядування жодні рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність не приймалися, технічна документація із землеустрою не виготовлялася. Вказує, що дана земельна ділянка на 100% накладається на земельну ділянку позивача, чим порушуються її права.

Ухвалою суду від 05 травня 2022 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 24 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача адвокатом Бабинець С.П. та третіми особами подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача просив позов задовольнити. Відповідачем відзив на позов не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,3699 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташованої у с. Старик Чернігівського району Чернігівської області, кадастровий номер :05:000:0082, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку від 26 лютого 2010 року, копія якого знаходиться у матеріалах справи на а.с.13-14. Даний державний акт було видано ОСОБА_1 на підставі рішення Дніпровської сільської ради від 01.07.2009.

Відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1047 га, кадастровий номер :05:000:0200, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, набутої на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реус Р.В. Одночасно, цим же нотаріусом як державним реєстратором на підставі вказаного договору купівлі-продажу, здійснено державну реєстрацію цього права, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.02.2022 ( а.с.23).

Як встановлено з листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.01.2022, земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0200, власником якої на даний час є відповідач, була внесена в Державний земельний кадастр 21.06.2020 на підставі державного акту серії ЯК 769673, виданого 29.12.2012 ( а.с.18-19).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно п. а ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу.

Як зазначалося вище відповідач ОСОБА_2 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реус Р.В.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Презумпція може бути спростована у двох випадках: якщо правочини за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнаються недійсними законом з моменту їх вчинення (нікчемні правочини) або недійсність яких встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорювані правочини).

Згідно з частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однак обставини правомірності правочину (договору купівлі-продажу), який був підставою набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку та підставою внесення до Державного реєстру запису про право власності, при розгляді даної справи не оспорювалися. Також суду не було надано стороною позивача доказів, що даний правочин було оспорено чи визнано недійсним в судовому порядку.

Пункт 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі N 911/3594/17.

В силу ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи, що позивачем не підтверджено наявності підстав, що свідчать про нікчемність договору купівлі-продажу вказаного об`єкта, а також не оспорено договір купівлі-продажу в порядку ст. 215 ЦК України, то суд не знаходить підстав для скасування вчиненої на його підставі державної реєстрації, оскарженої позивачем у даній справі.

Крім того, позивач, оскаржуючи державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , проведену державним реєстратором на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2021, вказує, що органом місцевого самоврядування жодних рішень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0200 про передачу у власність відповідачу та попереднім власникам не приймалось. Проте, як вбачається з наданих стороною позивача документів, відповідач набув право власності на земельну ділянку не на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а на підставі договору купівлі-продажу. Щодо тверджень позивача про відсутності рішень про передачу у власність земельної ділянки попереднім власникам, то дані обставини мають досліджуватись під час вирішення питання про скасування первинної державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт, але такі вимоги позивачем не заявляються. Доводи позову про відсутність технічної документації на земельну ділянку :05:000:0200, спростовують доданою до позову Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.21-22), з якої вбачається наявність технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була виготовлена 15.06.2020, тобто до внесення спірної земельної ділянки в Державний земельний кадастр на підставі державного акту ЯК 769673, виданого 29.12.2012.

Оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для скасування оскарженої реєстрації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування Державної реєстрації на право власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Територіальна громада в особі Дніпровського старостинського округу Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про визнання недійсним та скасування Державної реєстрації на право власності на земельну ділянку, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.П. Меженнікова