Постанова

Іменем України

26 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 591/5089/20

провадження № 61-1552св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватне виробничо-комерційне підприємство «Юком», Сумська міська рада, приватне виробничо-торгівельне підприємство «Мала Русь», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качан Наталії Федорівни на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня 2021 року у складі судді Ніколаєнко О. О. та постанову Сумського апеляційного суду

від 23 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Криворотенка В. І.,

Левченко Т. А., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати поріг, який перекриває вікно та витяжку з підвалу, який є аварійним виходом з приміщення позивача біля входу у приміщення з боку АДРЕСА_1 , та відновити витяжки і аварійний вихід до стану, що існував до здійснення робіт у 2017 році. Крім того, заявник просить стягнути завдані збитки у результаті залиття дощовою водою приміщення у сумі 61 609,43 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою суду у справі № 591/1694/17 була затверджена мирова угода між співвласниками будинку

АДРЕСА_1 , якою виділено у натурі співвласникам, у тому числі позивачу, ОСОБА_2 та Сумській міській громадській організації «Мистецький світ» (далі - СМГО «Мистецький світ») частки у будинку. Вказаною мировою угодою не було врегульовано питання облаштування приміщень окремими входами, системами електро- та водопостачання, опалення, проте ОСОБА_2 та СМГО «Мистецький світ», директором якого була відповідачка, після затвердження мирової угоди зареєстрували декларацію про початок будівельних робіт без отримання згоди всіх співвласників будинку.

На початку вересня 2017 року відповідачка розпочала будівельні роботи, у результаті яких відбулось втручання у несучі конструкції будівлі, пошкодження особистого майна позивача (витяжки та аварійного виходу через вікно цокольного поверху). Під час проведення будівельних робіт не було забезпечено захист від дощових вод та водовідведення та у результаті зливи відбулось затоплення приміщення заявника, що призвело до майнових збитків.

Крім того, ОСОБА_2 у грудні 2017 року зареєструвала декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, правомірність реєстрації якої оскаржував позивач, однак суд у задоволенні відповідного позову відмовив через невірно обраний спосіб захисту.

Посилаючись на те, що СМГО «Мистецький світ» є ліквідованим, а право власності на нежитлове приміщення перейшло до ОСОБА_2 , яка є відповідальною у даній справі особою, оскільки юридична особа ліквідована без правонаступників, а ОСОБА_2 була її керівником та одним із співвласників будинку, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що заявник є власником частки у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 , тобто він не є власником індивідуально визначеного нежитлового приміщення площею 133,7 кв. м, яким фактично користується. Здійснені у 2017 році СМГО «Мистецький світ» будівельні роботи по облаштуванню вхідної групи у нежитлове приміщення площею 80.9 кв. м по

АДРЕСА_1 є законними, що також підтверджено відповідними перевірками у 2017 та 2018 роках. Крім того, після закінчення будівельних робіт СМГО «Мистецький світ» було припинено як юридична особа, а право власності на нежитлове приміщення, у якому проводились будівельні роботи, перейшло до ОСОБА_2 , а згодом до ОСОБА_3 . Натомість, позивачем не доведено, що саме ОСОБА_2 повинна відповідати за дії ліквідованого СМГО «Мистецький світ».

Крім того, позивачем не було доведено, що у приміщенні, яке він фактично використовує, був аварійний вихід у розумінні положень ДБН.В.1.1-7:2016, а надані позивачем докази на підтвердження вартості робіт по усуненню наслідків затоплення дощовою водою підвального приміщення не підтверджують суму понесених ним збитків, оскільки ці документи у їх сукупності не дають можливості встановити, коли саме вони були складені, ким і у зв`язку з чим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У січні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Качан Н. Ф. на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня

2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 жовтня 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат

Качан Н. Ф., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування судами норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду

від 16 червня 2021 року у справі №761/42036/18-ц, провадження

№ 61?13417св20, від 06 жовтня 2021 року у справі № 761/40279/17, провадження № 61-3204св20, від 22 травня 2019 року у справі № 918/410/18, від 13 червня 2018 року у справі № 343/1400/15-ц, провадження

№ 61?13750св18, у постанові Верховного Суду України від 08 червня

2016 року у справі № 6-530цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що при облаштуванні окремого входу у приміщення на першому поверсі, яке на час подання позовної заяви до суду належало ОСОБА_2 , зі сторони АДРЕСА_1 відбулася зміна фасаду будинку, який відповідно до пункту 6 частини першої статті першої Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є спільним сумісним майном власників приміщень у будинку, а також, закривши вікно у приміщенні позивача, відповідачка порушила експлуатацію фасадної стіни. При цьому згоди на реконструкцію спільного сумісного майна позивач не надавав, а внаслідок того, що було закладено аварійний вихід з приміщення позивача, останній не може використовувати його за призначенням, так як приміщення використовується в підприємницьких цілях як громадський розважальний заклад.

Крім того, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доводам позивача про те, що спірне будівництво відбулось з порушенням Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ДБН В.3.2 2-2009, Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 27 грудня 2017 року №872, відповідно до норм яких несучі конструкції будинку є спільним майном його співвласників, відтак, окремий співвласник не може самостійно його змінювати, до початку проектування необхідно отримати згоду власників (співвласників) суміжних приміщень, інтереси яких зачіпаються, на проектне рішення для влаштування вхідної групи, а також забороняється зміна форм віконних рам.

Також висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивач не є власником індивідуально визначеного нежитлового приміщення площею 133,7 кв. м по АДРЕСА_1 , яким фактично користується, є помилковими та спростовуються матеріалами справи, а саме: договором купівлі-продажу, витягом про державну реєстрацію, Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Зазначав, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам завдання йому матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув право власності на 33/100 часток нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 25 жовтня 2010 року. Площа нежитлового приміщення позивача становить 133,7 кв. м.

Станом на 2008 рік нежитлове приміщення літ. А-2 у будинку

АДРЕСА_1 мало площу 133,7 кв. м, у приміщенні були три вікна, а станом на 29 серпня 2017 року загальна площа приміщення збільшилась до 150,30 кв. м.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 червня 2017 року у справі № 591/1694/17 затверджено між співвласниками будинку

АДРЕСА_1 мирову угоду, якою:

- виділено ОСОБА_2 в натурі її частку в розмірі 3/100 з двоповерхового будинку АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності з припиненням права спільної часткової власності ОСОБА_2 на її частку в розмірі 3/100 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 та визнано право приватної власності

ОСОБА_2 на приміщення площею 10,1 кв. м та приміщення коридору площею 1,3 кв. м, які знаходяться в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , як на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, нежитлове приміщення, загальною площею 11,4 кв. м;

- виділено Сумській міській громадській організації «Мистецький світ» в натурі її частку в розмірі 186/1000 з двоповерхового будинку АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності з припиненням права спільної часткової власності Сумської міської громадської організації «Мистецький світ» на її частку в розмірі 186/1000 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 та визнано право приватної власності Сумської міської громадської організації «Мистецький світ» на приміщення (кабінет № 3), площею 24,6 кв. м; приміщення (кабінет № 7а), площею 36,8 кв. м; приміщення (коридор № 10), площею 4,5 кв. м; приміщення (туалет № 11), площею 2,6 кв. м; приміщення (кабінет № 12), площею 12,4 кв. м, які знаходяться в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , як на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, нежитлове приміщення, загальною

площею 80,9 кв. м;

- виділено Сумській міській громадській організації «Мистецький світ» в натурі її частку в розмірі 174/1000 з двоповерхового будинку АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності з припиненням права спільної часткової власності Сумської міської громадської організації «Мистецький світ» на її частку в розмірі 174/1000 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 та визнано право приватної власності Сумської міської громадської організації «Мистецький світ» на приміщення (кабінет № 18), площею 17,1 кв. м; приміщення № 19, площею 26,5 кв. м; приміщення (кабінет 20), площею

9,8 кв. м; приміщення (кабінет № 22), площею 12,1 кв. м; приміщення коридору № VI, площею 7,3 кв. м; приміщення (кладова № VII), площею

3,1 кв. м, які знаходяться в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , як на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, нежитлове приміщення, загальною площею 75,9 кв. м;

- здійснено виділ в натурі між співвласниками громадянкою ОСОБА_4 (власницею квартири АДРЕСА_2 ), громадянкою ОСОБА_5 (власницею квартири АДРЕСА_3 ), Сумською міською громадською організацією «Мистецький світ» (власником 174/1000) та громадянкою ОСОБА_2 (власницею 3/100) місць загального користування між приміщеннями цих співвласників, які знаходяться в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , з припиненням на них права спільної часткової власності наступним чином:

-сходи № а, що ведуть з вулиці на веранду, передаються у спільну часткову власність вказаних співвласників по 1/4 кожному;

-сходова площадка веранди ліворуч № 1, сходи ліворуч № 2 та коридор веранди ліворуч № 3, що ведуть до приміщень ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 передаються у спільну часткову власність цих громадян по 1/2;

-сходова площадка веранди праворуч № 4, сходи праворуч № 5 та коридор веранди праворуч № 6, що ведуть до приміщень Сумської міської громадської організації «Мистецький світ» та громадянки ОСОБА_2 передаються у приватну власність Сумської міської громадської організації «Мистецький світ», з визнанням на нього права власності, як на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, з правом проходу по них до власних приміщень ОСОБА_2 ;

- виділено приватному виробничо - торгівельному підприємству «Малая русь» в натурі його частку в розмірі 6/100 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності з припиненням права спільної часткової власності приватного виробничо- торгівельного підприємства «Малая русь» на його частку в розмірі 6/100 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 та визнано право приватної власності приватного виробничо - торгівельного підприємства «Малая русь» на приміщення ІІА, площею 1,3 кв. м; приміщення 15, площею 9,2 кв. м; приміщення 16, площею 15,4 кв. м, які знаходяться в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , як на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, нежитлове приміщення загальною площею 25,9 кв. м;

- виділено ОСОБА_1 в натурі його частку в розмірі 30/100 нежитлового приміщення - літера А-ІІ, Б-ІІ від загальної площі 435,0 кв. м в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності з припиненням права спільної часткової власності ОСОБА_1 на його частку в розмірі 30/100 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 та визнано право приватної власності ОСОБА_1 на приміщення, які знаходяться в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , як на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, загальною площею 133,7 кв. м;

- виділено приватному виробничо - комерційному підприємству «Юком» в натурі його частку в розмірі 16/100 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 що є у спільній частковій власності з припиненням права спільної часткової власності приватного виробничо-комерційного підприємства «Юком» на його частку в розмірі 16/100 в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 та визнано право приватної власності приватного виробничо - комерційного підприємства «Юком» на приміщення підсобне (1), площею 6,6 кв. м, приміщення магазин (1), площею 20,9 кв. м, приміщення підсобне (2), площею 10,4 кв. м, приміщення кладова (4), площею 6,3 кв. м, приміщення кабінет (5), площею 9,8 кв. м, приміщення кабінет (7), площею 16,7 кв. м, які знаходяться в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , як на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, нежитлове приміщення, загальною площею 70,7 кв. м;

- припинено право спільної часткової власності Сумської міської ради в розмірі 90/1000 у зв`язку з відсутністю приміщень у власності.

Станом на 06 квітня 2021 року за позивачем зареєстровано право власності на 30/100 частин нежитлового приміщення загальною площею 435,0 кв. м по АДРЕСА_1 .

31 травня 2019 року СМГО «Мистецький світ» була припинена. Засновниками зазначеної громадської організації були ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а керівником - ОСОБА_2 .

Станом на серпень 2020 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на два нежитлові приміщення площею 75,9 кв. м та 80,9 кв. м по АДРЕСА_1 . Вказані приміщення належали СМГО «Мистецькій світ» та перейшли у власність до ОСОБА_2 на підставі договору від 07 лютого 2018 року про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судами також встановлено, що реконструкція, внаслідок якої на думку позивача порушені його права, була проведена юридичною особою - СМГО «Мистецький світ» у нежитловому приміщенні площею 80,9 кв. м.

08 лютого 2021 року на підставі договору купівлі-продажу право власності на зазначене приміщення площею 80,9 кв. м. по

АДРЕСА_1 зареєстроване за новим власником - ОСОБА_3 .

На підставі звернення ОСОБА_1 від 12 вересня 2017 року управлінням ДАБК Сумської міської ради було проведено позаплановий захід державного контролю з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті «облаштування вхідної групи нежитлового приміщення адмінбудівлі» за адресою:

АДРЕСА_1 , замовник - СМГО «Мистецький світ». За результатами перевірки складено акт, яким встановлено, що зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт, повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації. Будівельні роботи виконуються відповідно до проектної документації. Замовником будівництва було погоджено паспорт опорядження фасаду та благоустрою прилеглої території. Будівельні роботи виконуються відповідно до проектної документації, відхилень від проектної документації не виявлено. Відомості, наведені у декларації про початок будівельних робіт, повідомленні про зміну даних у зареєстрованій декларації відповідають вимогам містобудівного законодавства.

На підставі звернення від 17 жовтня 2018 року управління архітектури та містобудування Сумської ОДА у жовтні-листопаді 2018 року управлінням ДАБК Сумської міської ради була проведена позапланова перевірка щодо дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті «облаштування вхідної групи нежитлового приміщення адмінбудівлі за адресою: АДРЕСА_1 ». Замовником зазначено власника нежитлового приміщення - ОСОБА_2 . За результатами перевірки складено акт, відповідно до якого не виявлено відхилень від проектної документації, невідповідності наведених у декларації даних. Зазначено також, що ОСОБА_2 не є суб`єктом містобудування, тому не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що відбулись чи не відбувались під час реконструкції об`єкта за адресою:

АДРЕСА_1 у 2017 році.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29 жовтня

2019 року у справі №480/1624/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління ДАБК Сумської міської ради про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № СМ27 від 05 грудня 2017 року на об`єкт «облаштування вхідної групи нежитлового приміщення адмінбудівлі, замовником якого є СМГО «Мистецький світ». У задоволенні позову було відмовлено з тих підстав, що позивачем не доведено, що реєстрація декларації порушує його права.

Відповідно до акту санітарно-епідеміологічного обстеження від 12 жовтня 2018 року Сумського міського управлінням ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області, проведеного на належному фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 об`єкті по АДРЕСА_1 , на час обстеження стіни, стеля та всі меблі вкриті пліснявою, в приміщенні відчувається стійкий неприємний запах. В залі нічного клубу є два вікна та пожежний вихід, але з зовнішньої сторони будівлі, що виходить на АДРЕСА_1 , одне вікно та пожежний вихід закладені цеглою власниками приміщення першого поверху. За наслідками обстеження запропоновано надати проект реконструкції підвального приміщення будівлі для подальшого вирішення питання щодо можливості використання його у сфері розважальної діяльності.

Також матеріали справи містять диск із відеозаписом та фотографіями, з яких вбачається, що у серпні 2017 року мало місце затоплення приміщення позивача внаслідок потрапляння дощової води через отвір у стіні під стелею, біля якого містилась позначка «Вихід».

Свідок ОСОБА_1 , яка є дружиною позивача, суду пояснила, що у серпні 2017 року їй зателефонував чоловік та повідомив, що невідомі люди закладають вікно у нежитловому приміщенні, яке йому належить. Коли свідок приїхала, то побачила, що біля будинку йдуть ремонтні роботи, а саме: з вікна у належному позивачу приміщенні робили вхід до свого приміщення. З позивачем, як із власником суміжного приміщення, не погоджувалась проектна документація. Під час будівельних робіт будівельники відкрили приямок та після зливи уся вода стікала до приміщення позивача. Внаслідок цього було залиття приміщення, були пошкоджені стеля, підлога, меблі, все вкрилося пліснявою.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом статей 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Згідно частин першої-другої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Конституційний Суд України у рішенні від 02 березня 2004 року у справі

№ 4-рп/2004 за конституційним зверненням ОСОБА_9 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначив, що, аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т. ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

У Рішенні від 09 листопада 2011 року у справі № 14-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2

статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина перша статті 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, на підставі судової ухвали позивачу виділено в натурі його частку в розмірі 30/100 нежитлового приміщення - літера А-ІІ, Б-ІІ від загальної площі 435,0 кв. м в двоповерховому будинку АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності з припиненням права спільної часткової власності на його частку, визнанням права приватної власності на приміщення як на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, загальною площею 133,7 кв. м.

Разом з тим, за відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, позивач є власником частки у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 , а не конкретного приміщення площею 133,7 кв. м.

Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що право власності на нежитлове приміщення 133,7 кв. м у будинку АДРЕСА_1 , як на окреме, індивідуально визначене майно, за позивачем не зареєстроване.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що будівельні роботи, які позивач вважає незаконними, проводила СМГО «Мистецький світ» на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації. За результатами перевірки управлінням ДАБК Сумської міської ради відхилень від проектної документації, невідповідності наведених у декларації даних не виявлено. Доказів на підтвердження неправомірності проведених будівельних робіт позивачем не надано.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що у приміщенні позивача на час виникнення спірних правовідносин був аварійний вихід у розумінні положень ДБН.В.1.1-7:2016.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач не довів порушення відповідачами його прав як власника індивідуально визначеного нерухомого майна - нежитлового приміщення, яким він фактично користується по АДРЕСА_1 .

При цьому, позовні вимоги про стягнення збитків, заподіяних внаслідок затоплення нежитлового приміщення, за вказаних вище підстав, також не можуть бути задоволені.

Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №761/42036/18-ц, провадження № 61?13417св20, від 06 жовтня 2021 року у справі

№ 761/40279/17, провадження № 61-3204св20, від 22 травня 2019 року у справі № 918/410/18, від 13 червня 2018 року у справі № 343/1400/15-ц, провадження № 61?13750св18, у постанові Верховного Суду України

від 08 червня 2016 року у справі № 6-530цс16, на які посилається заявник в касаційній скарзі, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші доводи касаційної скарги є безпідставними, так як зводяться до особистої незгоди заявника із оскаржуваними судовими рішеннями, що не може бути підставою для їх скасування, а також зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Однакове застосування законузабезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед закономта правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (Проніна проти України, № 63566/00,

§ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

Виходячи з меж доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качан Наталії Федорівни залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович