Справа № 505/1153/22
Провадження № 2/505/1497/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатіми Йосипівни, про визнання договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 16 травня 2022 року звернувся до суду із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатіми Йосипівни, та просить визнати недійсним договір дарування однокімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м., у тому числі житлова площа 24,5 кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатімою Йосипівною 21 жовтня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 1600; запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м., у тому числі житлова площа 24,5 кв.м., в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 44568626 проведений на підставі вищевказаного договору скасувати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим що, 21 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й. був посвідчений договір дарування однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 1600, згідно якого ОСОБА_1 , безоплатно передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність вищезазначену квартиру. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості КП «Інвентаризатор» від 05.10.2021, оціночна вартість даної квартири становить 108018,41 грн.Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.01.2022, право власності в цілому на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 21.10.2022. Вищезгаданий договір купівля-продажу квартири АДРЕСА_2 повинен бути визнаний недійсним з підстав зазначених нижче, а саме: 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 домовився з ОСОБА_2 про те що він продає їй зазначену вище квартиру, а вона сплачує йому 108018,41 грн. що становить визначену та узгоджену між ними повну вартість квартири; у цей день же день ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_1 частину визначеної вартості квартири у сумі 90018,41 грн., та пообіцяла сплатити решту 18000,00 грн. до 31 березня 2022 року; незважаючи на той факт що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично відбулася угода купівлі-продажу квартири, ОСОБА_2 , знаходячись у шлюбних відносинах з ОСОБА_4 на час укладання вказаної угоди, бажаючи стати одноособовим власником цієї квартири, умовила ОСОБА_1 укласти саме договір дарування, а не договір купівлі-продажу. Саме тому, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування зазначеної вище квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й., якій про зазначенні обставини нічого не повідомлялося.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями, що до укладання договору дарування, порушила право свого чоловіка отримати у власність та стати співвласником вказаної вище квартирі, яка фактично придбана шлюбі за спільні кошти.

Крім того, ОСОБА_2 свої зобов`язання, що до сплати частини вартості квартири не виконала та ухиляється від його виконання.

На даний час, ОСОБА_1 стало відомо про дійсні наміри ОСОБА_2 та наслідки вчиненого між ними правочину у формі договору дарування, і вважає що такі дії є не припустимими, а договір повинен бути визнаний недійсним, тому він і звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, проте його представник ОСОБА_3 надав заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги, справу просив розглянути у відсутність позивача та представника.

Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої позовні вимоги визнала, справу просила розглянути у її відсутність, зазначила, що обставини викладені у позовній заяві підтверджує, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Приватний нотаріус Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатіма Йосипівна у підготовче судове засідання не з`явилася, надала пояснення в яких вказала, що виконуючи свої обов`язки при посвідченні даного договору дарування вона діяла відповідно до Закону України «Про нотаріат», всі нотаріальні дії вчинялись нею у відповідності до вимог діючого законодавства, чесно і сумлінно, згідно з законом і совістю, поважаючи права і законні інтереси громадян-сторін вказаної вище нотаріальної дії.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2021 року, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дарувальником), та ОСОБА_2 (обдарована) був укладений договір дарування однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений 21 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатімою Йосипівною, зареєстровано в реєстрі № 1600, що підтверджується копією договору дарування квартири, серії та номер: бланк НРМ 517242.

Цього ж дня, 21 жовтня 2021 року, приватним нотаріусом Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатімою Йосипівною, було внесено запис про право власності ОСОБА_2 (номер запису про право власності: 61052021, дата та час державної реєстрації: 21 жовтня 2021 року 15:08:57) на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21 жовтня 2021 року, реєстровий № 1600, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.10.2021, за індексним номером витягу: 280485122.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 , 21 жовтня 2021 року на підставі договору дарування, серії та номер: бланк НРМ 517242, реєстровий № 1600 виданий 21 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатімою Йосипівною, набула у приватну власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості КП «Інвентаризатор» від 05 жовтня 2021 року, оціночна вартість однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м., у тому числі житловою площею 24,5 кв.м., станом на 05 жовтня 2021 року становить 108018,41 грн.

Відповідно до копії розписки від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власноруч написала розписку, в якій вказала, що купила квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ціною 108018,41 грн. і зобов`язалась до 31 березня 2022 року сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 18000,00 грн., яка складає частину вартості квартири. Однак, ОСОБА_2 свої зобов`язання, щодо сплати частини вартості квартири не виконала та ухиляється від його виконання.

Згідно з копією свідоцтва про одруження від 04 жовтня 2003 року виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08 жовтня 2003 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 246.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України).

Разом з тим сама відмінність фактичних обставин у справі не виключає того факту, що укладення особою договору дарування майна відбулась з метою позбавлення чоловіка права на майно, шляхом приховання цього майна.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) викладено правовий висновок про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У відповідності до абзацу 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для порушення прав інших осіб.

Суд приходить до висновку, що дії відповідачки під час укладення договору дарування квартири були спрямовані на фіктивний перехід права власності на це майно до неї, з метою приховати нерухоме майно від свого чоловіка. Тому договір дарування, укладений з метою приховати дійсний правочин про купівлю-продаж квартири, є фіктивним правочином.

Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 13, 16, 203, 215, 216, 234, 235, 717-719 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатіми Йосипівни, про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування однокімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м., у тому числі житлова площа 24,5 кв.м., укладений між ОСОБА_1 (дарувальником) та ОСОБА_2 (обдарованою), посвідчений приватним нотаріусом Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатімою Йосипівною 21 жовтня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 1600.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Подільського нотаріального округу Одеської області Сівун Фатіми Йосипівни від 21 жовтня 2021 року індексний номер 61052021 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності ОСОБА_2 (індексний номер: 61052021 дата та час державної реєстрації: 21 жовтня 2021 року 15:08:57) на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 прийнятого на підставі договору дарування від 21 жовтня 2021 року, реєстровий № 1600.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 27 травня 2022 року.