Провадження № 2/127/2105/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.11.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючої судді Антонюка В.В.,

при секретарі Жмудь Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі суду м. Вінниця, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Родіонова Наталія Вікторівна, про скасування права власності та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Родіонова Н.В. про скасування права власності та визнання права власності в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що 25 серпня 2015 року між позивачем та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2360, цього ж дня було видане Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

25 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н. В. та зареєстровано в реєстрі за № 2912.

За умовами Договору, ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , в замін чого ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору, проте взяті на себе зобов`язання не виконував, систематично порушуючи умови укладеного договору, через що ОСОБА_4 звернулась до суду за захистом свого порушеного права та розірванням договору довічного утримання. Відчужувана за договором квартира була особистою приватною власністю ОСОБА_4 та належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 червня 1993 року виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів, згідно з рішенням від 24 червня 1993 року за № 447, зареєстрованим 20 серпня 1993 року Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 154 за реєстровим № 742/6911. Постановою Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року у справі №127/7634/21 розірвано договір довічного утримання, укладений 25 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н. В., зареєстрований в реєстрі за номером 2912.

Позивач зазначає, що не дивлячись на те, що судом був розірваний договір довічного утримання, ОСОБА_4 не була повернута у власність квартира АДРЕСА_1 та залишилась зареєстрована за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На усне звернення позивача, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Родіонова Н.В. відмовлялась від вчинення дій по поверненню до відчужувача права власності на майно. Після чого, 09 червня 2022 року ОСОБА_4 на адресу останньої було надіслано офіційну заяву з проханням: 1. проставити відмітку про розірвання договору довічного утримання на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставити відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і при можливості, на всіх інших примірниках договору; 2. зняти заборону відчуження майна, а саме квартири під номером АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за № 2913; 3. зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно на підставі документа, що підтверджує право власності відчужувача до укладення договору, а саме: свідоцтво про право власності на житло видане згідно рішення виконкому Вінницької міської ради № 447 від 24 червня 1993 рок; 4. повернути ОСОБА_4 свідоцтво про право власності після проведення державної реєстрації.

З огляду на те, що жодної відповіді від нотаріуса Родіонової Н. В. на адресу ОСОБА_4 не надходило, а після спливу строку винесення постанови минуло більше місяця, то виникла потреба в судовому захисті прав через застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, укладеного 25 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , шляхом приведення сторін у первинний стан, адже в протилежному випадку гарантоване конституційне право приватної власності ОСОБА_4 на належне їй нерухоме майно грубо порушувалося.

01 липня 2022 року ОСОБА_4 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою про скасування заборони відчуження майна та визнання права власності на спірну квартиру за нею. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - померла, про що складено відповідний актовий запис №2660 та 26 липня 2022 року видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 . Відповідно до Договору довічного утримання від 25.11.2016 року, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н. В. вчинено посвідчувальний напис про заборону відчуження зазначеного в договорі майна квартири під АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , до припинення договору довічного утримання.

28 липня 2022 року, на адресу позивача, як колишнього представника ОСОБА_4 , надійшов лист від приватного нотаріуса Родіонової Н. В. від 26 липня 2022 року вих. № 29/01-16, в якому нотаріус просила забезпечити присутність ОСОБА_4 за адресою розташування робочого місця нотаріуса в зв`язку з тим, що нею підготовлена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яку необхідно вручити особисто ОСОБА_4 . Тобто наразі відомо, що нотаріус не вчиняла та вже й не зможе вчинити дій по реєстрації права власності за ОСОБА_4 на виконання рішення суду про розірвання договору довічного утримання. Відтак, єдиним способом захисту прав спадкоємця, є скасування державної реєстрації права.

Позивач зазначає, що наразі вже сформувались спадкові правовідносини. За життя померла склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 1-1324, відповідно до якого зробила розпорядження про те, що все її майно (рухоме та нерухоме), де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом вона матиме право, у тому числі всю належну їй квартиру АДРЕСА_1 вона заповіла своєму чоловіку ОСОБА_1 . Позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Оскільки він не був зареєстрований в спірний квартирі разом з ОСОБА_4 , то 29.07.2022 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мали шлюбні відносини, то позивач подав заяву при прийняття спадщини за законом, як той з подружжя, який пережив спадкодавця. На підставі його заяви приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, заведено спадкову справу за №13/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Інших спадкоємців у ОСОБА_4 немає. Не дивлячись на те, що строк на прийняття спадщини ще не минув, ОСОБА_1 не зможе оформити спадкові права на квартиру АДРЕСА_1 у нотаріуса., оскільки правовстановлюючі документи на квартиру відсутні, а право власності ОСОБА_4 за життя в реєстрах відновлено не було, у зв`язку з невчиненням нотаріусом ОСОБА_5 реєстраційних дій. Саме тому, позивач зазначає, що він позбавлений можливості чекати до закінчення строку на прийняття спадщини, отримувати відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, після чого звертатись до суду. Його права вже порушенні через те, що об`єктом спадкування є майно, яке після розірвання договору довічного утримання так і залишилось за реєстрами у власності ОСОБА_2 , що робить неможливим успадкувати це майно. Спадкоємця наразі вже позбавлено права на спадщину і це право потребує судового захисту, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду із позовом про скасування заборони, накладеної приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. в зв`язку з посвідченням договору довічного утримання від 24.11.2016 р., на відчуження зазначеного в договорі майна - квартири АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за № 2913. Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , проведену за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 24.11.2016 р., який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2912. Визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом. Стягнути із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 16.08.2022 року відкрито провадження по справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

За результатами проведеного підготовчого розгляду, Ухвалою суду від 28.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник- адвокат Желіховський В.М., не з`явились, надали до суду заяву про проведення судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечили.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про місце, день та час проведення судового розгляду, шляхом направлення судових повісток та через оголошення на офіційному сайті "Судова влада". Про причини неявки до суду не повідомили.

Третя особа приватний нотаріус Родіонова Н.В. в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про місце, день та час проведення судового розгляду, шляхом направлення судових повісток, СМС повідомлень та телефонограмами. Про причини неявки до суду не повідомила.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки відповідачі не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не подали до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Так, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 25.08.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис 2360 (а.с. 10).

ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 24 червня 1993 року виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів, згідно з рішенням від 24 червня 1993 року за № 447, зареєстрованим 20 серпня 1993 року Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 154 за реєстровим № 742/6911 (а.с. 22).

25.11.2016 р. ОСОБА_4 (відчужувач) та ОСОБА_2 (набувач) уклали договір довічного утримання, зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. в реєстрі за №2912 (а.с. 23-24).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року у справі №127/7634/21 розірвано договір довічного утримання, укладений 25 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 2912 (а.с. 11-16).

01.06.2016 р. ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно (рухоме та нерухоме), де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день сметрі та на що вона за законом матиме право, у тому числі всю належну їй квартиру АДРЕСА_1 , заповіла своєму чоловікові ОСОБА_1 (а.с. 20).

Відповідно до заяви від 09.06.2022 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Родіонової Н.В., з проханням: 1. проставити відмітку про розірвання договору довічного утримання на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставити відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, і при можливості, на всіх інших примірниках договору; 2. зняти заборону відчуження майна, а саме: квартири під номером АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за № 2913; 3. зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно на підставі документа, що підтверджує право власності відчужувача до укладення договору, а саме: свідоцтво про право власності на житло видане згідно рішення виконкому Вінницької міської ради № 447 від 24 червня 1993 року; 4. повернути ОСОБА_4 свідоцтво про право власності після проведення державної реєстрації. (а.с. 26-27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - померла, про що складено відповідний актовий запис №2660 та 26 липня 2022 року видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.17).

На адресу адвоката Желіховського В.М. надійшов лист від приватного нотаріуса Родіонової Н.В. від 26 липня 2022 року вих. № 29/01-16, в якому нотаріус просила забезпечити присутність ОСОБА_4 за адресою розташування робочого місця нотаріуса в зв`язку з тим, що нею підготовлена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яку необхідно вручити особисто ОСОБА_4 (а.с. 29).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 2 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 та зареєстрованого за № 282/20595 (далі Порядок), заборона відчуження майна накладається при посвідченні договору довічного утримання (догляду).

Пунктом 7.6 глави 1 розділу 2 Порядку визначено, що у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним або про розірвання такого договору, нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору.

За п. 7.7 Порядку документ, що посвідчує право власності та подавався для вчинення нотаріальної дії, повертається відчужувачу майна.

У відповідності до п 5.1 глави 15 розділу 2 Порядку нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору.

Аналогічна норма міститься в ст. 74 Закону України «Про нотаріат» за якою одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно ч. 2 ст. 67 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015 р. для державної реєстрації права власності у разі розірвання договору, за яким відбувся перехід права власності на нерухоме майно, на підставі рішення суду подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно відчужувача до укладення такого договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що у пункті 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19.

Як вбачається із досліджених доказів, нотаріус не вчиняла та не зможе вчинити дій по реєстрації права власності за ОСОБА_4 на виконання рішення суду про розірвання договору довічного утримання. Відтак, єдиним способом захисту прав спадкоємця, є скасування державної реєстрації права. Суд вбачає сформування спадкових правовідносин. За життя померла склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 1-1324, відповідно до якого зробила розпорядження про те, що все її майно (рухоме та нерухоме), де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що за законом вона матиме право, у тому числі всю належну їй квартиру АДРЕСА_1 вона заповіла своєму чоловікові - ОСОБА_1 .

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є день її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

За вимогами ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Оскільки він не був зареєстрований в спірний квартирі разом з ОСОБА_4 , то 29.07.2022 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мали шлюбні відносини, то позивач подав заяву при прийняття спадщини за законом, як той з подружжя, який пережив спадкодавця.

На підставі його заяви приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, заведено спадкову справу за №13/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Інших спадкоємців у ОСОБА_4 немає.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З викладеного слідує, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Таким чином, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Отже, у зв`язку з тим, що постановою Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року у справі №127/7634/21 розірвано договір довічного утримання, укладений 25 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , суд вбачає обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне скасувати обтяження накладене за договором довічного утримання та скасувати державну реєстрацію права власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 4, 13, 30, 82, 141 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 382, 391, 755, 756, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268, 1296, 1297 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати заборону, накладену приватним нотаріусом Вінницького міського нотріального округу Родіоновою Наталією Вікторівною в зв`язку з посвідченням договору довічного утримання від 24.11.2016 року, на відчуження зазначеного в договорі майна - квартира АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за №2913.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , проведену за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 24.11.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотріального округу Родіоновою Наталією Вікторівною та зареєстровано в реєстрі №2912.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 208, 96 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 208, 96 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Плвний текст рішення суду виготовлено 14.11.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН суду невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Родіонова Наталія Вікторівна, адреса місцязнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 56/7

Суддя: