У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., ознайомившись з позовною заявою Головного управління Національної поліції в Закарпатській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява Головного управління Національної поліції в Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 був звільнений зі служби в Національній поліції України відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області від 19.09.2022 №168 о/с.

Згідно з повідомленням від 07.12.2022 ОСОБА_1 був повідомлений про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, також ним була отримана довідка №51 про отримання поліцейським предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився, в якій зазначено, що відповідно до арматурної картки №2603, ОСОБА_1 на день звільнення видано наступні предмети однострою: куртка спеціальна, шапка, напівкомбінезон зимовий, брюки/Plants, сорочка/Long Sleeve Shirt, черевики чорні, ремінь для брюксинтетичний чорного кольору, черевики з в/б чорного кольору, сорочка трикотажна з к/p/Tactical Polo, кепі/Uniform Hat, жилет спеціальний, костюм дощовик, спорядження поясне /Duty Belt with Pouches, загальний обсяг кошів, який має бути сплачений для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився складає 7139,00 грн.

Отже, з урахуванням викладеного на підставі ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 10 розділу V Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженим наказом МВС України від 12.09.2017 № 772 (із змінами, внесеними наказом МВС України від 24.12.2019 №1100), ГУНП в Закарпатській області має право на відшкодування ОСОБА_1 вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився у розмірі 7139,00 грн. у судовому порядку.

ОСОБА_1 до теперішнього часу не відшкодував вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Враховуючи неповернення предметів ОСОБА_1 , належним способом захисту, на думку позивача, буде саме відшкодування завданих збитків.

Відповідно до довідки №51 наданої підрозділом забезпечення ГУНП в Закарпатській області обсяг коштів, який має бути сплачений для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився складає 7139,00 грн.

Таким чином, як стверджує позивач, неправомірними діями відповідача позивачу ГУНП в Закарпатській області завдано майнової шкоди на суму 7139,00 грн., які підлягають відшкодуванню (стягненню) з ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вивчивши зазначену позовну заяву, суд дійшов до висновку, що провадження у справі за цією позовною заявою не може бути відкрито з таких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 4, 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у порядку якого розглядається визначена категорія справ.

До компетенції адміністративних судів належать, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові ж відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

За пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Закон "Про національну поліцію" визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно зі статтею 1 Закону "Про національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України (стаття 17 Закону № 580-VIII).

А отже, служба у Національній поліції є публічною службою.

Схожі за змістом правові висновки були викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 711/10371/17, у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 761/27364/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи старшим лейтенантом поліції на посаді поліцейського офіцера громади відділу превенції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, був звільнений із служби в Національній поліції України відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області від 19.09.2022 №168 о/с.

На час звільнення за ОСОБА_1 було закріплено предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, вартість яких складає 7139,00 грн., що підтверджується довідкою УЛТМЗ ГУНП в Закарпатській області № 51 від 15.09.2022.

Таким чином, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, тобто перебував на публічній службі та через деякий час був звільнений. Після звільнення відповідачем не було остаточно вирішено з позивачем питання, пов`язане з проходженням публічної служби стосовно відшкодування вартості предметів однострою, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

За правилами адміністративного судочинства розглядаються спори, пов`язані з проходженням публічної служби, одним з різновидів якої є служба в Національній поліції України.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді публічної служби, відшкодовувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Позивач заявив вимоги, які стосуються правовідносин з відповідачем щодо переданих останньому безоплатно матеріальних цінностей, а саме: предметів однострою поліцейського, для належного виконання обов`язків на посаді публічної служби та з`ясування обставин неповернення предметів однострою відповідачем позивачу після звільнення. Тобто спірні правовідносини стосуються з`ясування правомірності дій відповідача щодо неповернення предметів однострою позивачу, пов`язаних з проходженням відповідачем публічної служби, та стягнення компенсації вартості предметів однострою з відповідача в грошовому еквіваленті.

Наведене дозволяє дійти висновку, що спір між позивачем та відповідачем виник після звільнення останнього з публічної служби, однак у зв`язку із вирішенням питань, що стосуються її проходження та припинення, а отже позовні вимоги, заявлені у цій справі, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки безпосередньо пов`язані з закінченням проходження відповідачем публічної служби.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Отже враховуючи, що між сторонами у справі виник публічно-правовий спір, який, з врахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли між сторонами, зокрема з питанням реалізації правового статусу поліцейського, як особи, що перебувала на посаді публічної служби, й відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків позивачу, відтак наявні підстави, визначені п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, для відмови у відкритті провадження в цивільній справі, оскільки дана позовна заява підлягає розгляду в судах в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 19, 186, 259-261, 353,354 ЦПК України, ст.4, 19, 21 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Роз`яснити позивачеві його право на звернення з даним позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.О. Шепетко