Єдиний унікальний номер справи 183/7154/21
Провадження № 2/183/1682/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У належному йому будинку зареєстровані 25 осіб, у тому числі й ОСОБА_3 , що є відповідачем у справі. Фактично відповідач з 03 червня 2018 року не проживає у будинку, комунальні платежі не сплачує, останній не утримує, а реєстрація відповідача порушує його права, як власника нерухомого майна.

У зв`язку з чим, позивач, посилаючись на ст. 405 ЦК України, просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 23 жовтня 2021 року було задоволено клопотання позивача, останнього звільнено від сплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви, а саму позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. 26 листопада 2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви, подавши суду всі належним чином засвідчені копії письмових доказів, які додаються до позовної заяви для направлення відповідачеві. Ухвалою судді від 07 грудня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву.

Сторони відзиву, відповіді на відзив та заперечень не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених наступних обставин.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі дубліката договору дарування від 16 лютого 1990 року, посвідченого 30 жовтня 2007 року секретарем Перещепинської міської ради Бородіною Н. П. і наданого суду у засвідченій позивачем копії, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження голови Перещепинської міської ради № 14 від 12 лютого 2016 року "Про перейменування вулиць Перещепинської міської ради", вул. Комсомольська перейменована на вул. Ярослава Мудрого.

Згідно з довідкою Відділу ЦНАП Перещепинської міської ради № 1132 від 06 серпня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані 26 осіб.

У свою чергу відповідно до довідки голови Перещепинської міської ради № 2.25-2612 від 06 грудня 2021 року, наданої у відповідь на запит суду, ОСОБА_4 (попереднє прізвище " ОСОБА_5 ", зміна прізвища з 28 травня 2021 року), з 22 березня 2018 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач у зазначеному житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрована, однак не проживає з 03 червня 2018 року, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації, складеними 15 вересня 2021 року депутатом Перещепинської ОТГ Славною Н. В. в присутності сусідів.

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_4 без поважних причин не проживає більше одного року, у будинку АДРЕСА_1 , де право власності належить позивачеві, але з реєстрації не знялась, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 порушує права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, і може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Частинами 1, 6 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, ураховуючи, що позивача за ухвалою судді від 23 жовтня 2021 року було звільнено від сплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 908 гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий органом 1235, унікальний № 227, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено і підписано 29 червня 2022 року.

Суддя Г.Є. Майна