Справа № 727/9896/22
Провадження № 2/727/1920/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 листопада 2022 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Ярема Л.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Неполоковецької селищної ради про захист прав споживача послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Неполоковецької селищної ради про захист прав споживача послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Згідно п.2, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.1, 5 ст. 177 ЦПК позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як слідує з матеріалів справи, позивач в якості підстави для звільнення від сплати судового збору зазначає положення ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вважає, що її вимоги пов`язані із захистом прав споживачів.

Стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів" підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови ПленумуВерховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте, в позовній заяві відсутнє обґрунтування позовних вимог щодо порушення права позивача як споживача.

Враховуючи вищенаведене, аналізуючи положення Закону України «Про захист прав споживачів», доходжу висновку, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно позивачу слід сплатити судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме: стягнення суми договору в розмірі 195 000 гривень та стягнення моральної шкоди в розмірі 65000 гривень, у зв`язку із тим, що до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів» не застосовується, і тому посилання позивача на відповідні норми Закону України «Про захист прав споживачів» щодо сплати судового збору не можуть бути взяті судом до уваги.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або особою-підприємцем, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грішми, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грішми або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грішми або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц.

Отже, за звернення до Шевченківського районного суду м. Чернівці із даним позовом ОСОБА_1 необхідно було сплатити суму судового збору у розмірі 1950 гривень за подання позовної вимоги майнового характеру та 992,40 гривень за вимогу про відшкодування моральної шкоди на наступний рахунок:

Отримувач коштів - Чернів.ГУК/Чернів.ТГ(Шевч.c.)/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37836095

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) - 899998

Рахунок отримувача - UA0024405

Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Також, позивачем не зазначено про наявність оригіналів письмових доказів та не долучено до позовної заяви її копію та копії всіх документів, що додаються до неї для відповідача.

Окрім цього, позовна заява не містить поштового індексу юридичної особи та не додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та не надав копії позовної заяви з додатками для відповідача, також не зазначив про наявність оригіналів письмових доказів, тому дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 83, 175,177, 185, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Неполоковецької селищної ради про захист прав споживача послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки, надавши йому строк для усунення недоліків - 5 днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо він не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною та буде йому повернутою.

Ухвалу негайно направити позивачу для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Л.В.ЯРЕМА