Провадження № 2/742/1000/22
Єдиний унікальний № 742/2148/22
17 листопада 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Короткої А.О.,
при секретарі - Сороці Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дубогаївський старостинський округ Яблунівської ОТГ Прилуцького району Чернігівської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником вказаного вище будинку. Разом з нею в цьому будинку також зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак він не проживає у даному житловому приміщенні, а також не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла не бере участі, даним житлом не цікавиться, а реєстрація відповідача за даною адресою позбавляє можливості ОСОБА_1 вільно володіти та користуватися своїм майном.
Оскільки на сьогоднішній день позивачка не може у позасудовому порядку зняти його з реєстрації, що обмежує ОСОБА_1 у вільному розпорядженні своєю власністю - нерухомим майном, то вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.
У судове засідання позивачка не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.26).
Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.п.21).
У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.05.2016 року ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.8-9), що також підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №191209105 від 03.12.2019 року (а.п.10).
Як вбачається з копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою значиться зареєстрованим: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.11-12).
З копії довідки №97 від 11.08.2022 року Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично не проживає за місцем своєї реєстрації (а.п.13), що підтверджується також копією акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 11.08.2022 року (а.п.14).
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 150 Житлового кодексу України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а частиною 1 ст.317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування.
В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про оголошення особи безвісно відсутньою або померлою.
У судовому засіданні було достовірно встановлено, що ОСОБА_2 хоч і значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає за вказаною адресою без поважних причин, чим створює перешкоди позивачці у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, тому суд вважає відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком.
На підставі ст.150 ЖК України, ст.316, 319, 321, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401, керуючись ст.12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП-невідомий, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17.11.2022 року.
Позивач, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Анна КОРОТКА