Справа № 761/5448/22
Провадження № 6/761/848/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойко Марії Дмитрівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Бойко М.Д. (далі - державний виконавець) звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань, покладених на останнього постановою Новоазовського районного суду м.Чернігова від 16.07.2021 р. в справі № 751/1707/21.

Подання державним виконавцем мотивовано тим, що на виконанні у Шевченківському ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 66665541, відкрите на підставі постанови Новоазовського районного суду м.Чернігова від 16.07.2021 р. в справі № 751/1707/21. Оскільки боржник не вчиняє жодних дій для виконання цього судового рішення, державний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, а тому враховуючи строки розгляду даного подання, суд вважає за можливе розглянути його за відсутності державного виконавця на підставі наданих копій матеріалів виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з положеннями ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві на виїзд з України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Однак, державний виконавець не надав суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні, тобто ОСОБА_1 , має намір ухилятись від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України. Крім цього, з матеріалів подання та наданих копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення накладено арешт на кошти боржника, вихід за адресою проживання боржника державним виконавцем здійснювався лише один раз, при цьому відповідний акт за даним фактом був складений ним без участі понятих, що суперечить вимогам закону, водночас докази надсилання та отримання боржником виклику державного виконавця матеріали подання не містять.

Таким чином, з матеріалів подання та наданих копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань за судовим рішенням або рішення може бути невиконаним саме шляхом залишення боржником території України. При цьому, сам факт невиконання в добровільному порядку судового рішення про стягнення коштів, не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в його виконанні.

Враховуючи, що державним виконавцем не доведено, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язання за судовим рішенням або рішення може бути невиконаним саме шляхом залишення боржником території України, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 259-261, 353-355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити старшому державному виконавцю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойко Марії Дмитрівні в задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: