Провадження №2/760/4340/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Усатової І.А.,

за участі секретаря судового засідання: Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач звернувся з вказаним позовом до Солом`янського районного суду м. Києва.

У позові ОСОБА_1 просила визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування позову вказано, що 26 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Компанія з управління активами ,,Будівельні проекти" (код за ), яке діяло від власного імені, але в інтересах та за рахунок пайового венчурного не диверсифікованого закритого інвестиційного фонду ,, Будівельний " (ЄДРІСІ 233842) було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , однак згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, на час звернення до суду у вказаній квартирі зареєстровані але не проживають повнолітні відповідачі ОСОБА_3 та колишня власниця квартири ОСОБА_2 . Також Позивач вказує що 27 грудня 2019 року вона звернулась до Відділу з питань реєстрації місця проживання Солом`янської РДА з заявою про зняття з реєстрації місця проживання Відповідачів, проте отримала відмову через відсутність рішення суду про визнання їх такими що втратили право користування житловим приміщенням. Добровільно відповідачі з реєстрації місця проживання не знімаються, хоча власниками квартири не являються, в ній не проживають, в родинних зв`язках з позивачем не перебувають, що порушує право власності позивача, змушує її нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг, позбавляє можливості отримати житлову субсидію.

Відзивом на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти визнання її такою що втратила право користування спірною квартирою, оскільки дана квартира була придбана нею за рахунок кредитних коштів отриманих нею від АКБ «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 39.29-50/482к від 09 листопада 2006 р., в забезпечення якого спірна квартира була передана в іпотеку, а в подальшому незаконно зареєстрована за банком 23 квітня 2019 року в порядку ЗУ «Про іпотеку». Вважає що її було протиправно позбавлено банком права власності, з приводу чого зверталась до правоохоронних органів та суду, а тому вважає неможливим своє виселення зі спірної квартири, придбаної за кредитні кошти, просить в позові відмовити. Також просить розглядати справу з повідомленням (викликом) сторін.

У відповіді на відзив позивач зауважує на визнання відповідачем ОСОБА_2 відсутності у неї родинних зав`язків з позивачем, та підтвердження факту не проживання у спірній квартирі з грудня 2019 року, одночасно вказуючи що відповідач добровільно виселилась із квартири. Позивач також заперечує проти доводів відзиву щодо впливу інших судових спорів між ОСОБА_2 та банком на поточну справу.

Відповідач ОСОБА_3 правом на подання відзиву не скористався, заяв і клопотань не подавав.

Заперечень проти відповіді на відзив від відповідачів не надходило.

Протоколом автоматизованого розподілу від 01.10.2020 судову справу розподілено на суддю Усатову І.А.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою суду від 26.05.2022 в задоволені поданого відповідачем ОСОБА_2 у складі відзиву клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Судом встановлено, що 26 грудня 2019 року ОСОБА_1 придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , договір купівлі-продажу якої посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. і зареєстровано в реєстрі за № 1814.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, на час звернення до суду у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 ) - з 05 липня 2007 року, та ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_2 ) - з 28 березня 2008 року

Матеріалами справи та наданими у відзиві на позовну заяву доводами підтверджується відсутність у відповідачів права власності на спірну квартиру та відсутність між ними і позивачем родинних зв`язків, в той же час відповідачі зареєстровані але не проживають у спірній квартирі.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Вказані позивачем обставини, підтверджені наданими нею письмовими доказами, свідчать про набуття нею у законний добросовісний спосіб права власності на квартиру АДРЕСА_2 та одночасно про наявність для неї перешкод у користуванні такою власністю, які чиняться відповідачами внаслідок ухилення ними від зняття з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі.

Збереження чинності реєстрації місця проживання відповідачів у спірній квартирі позбавляє позивача можливості в повній мірі реалізовувати своє право власності, спричиняє необґрунтовану сплату комунальних послуг із розрахунку на зареєстрованих відповідачів, перешкоджає оформленню субсидії на оплату комунальних послуг, а тому таке порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України право особи підлягає захисту у суді, якщо воно порушене, невизнане або оспорюване.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи дане рішення, суд не бере до уваги доводи і заперечення відповідача ОСОБА_2 стосовно незаконного, на її переконання, вибуття спірної квартири із її власності та пов`язані із цим посилання на наявність кримінальних проваджень і судових спорів, оскільки такі доводи відповідача не підтверджені жодними письмовими доказами, а самі заперечення за змістом і колом суб`єктів не охоплюють предмет спору у даній справі. Так, в порушення ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, у наданий судом строк для подання відзиву, відповідач не надала документів на підтвердження обґрунтувань свого відзиву, та не надала їх і в подальшому під час пербування справи в провадженні суду. .

Судом також відхиляється заперечення відповідача ОСОБА_2 проти виселення її зі спірної квартири, оскільки матеріалами справи та власними поясненнями відповідача підтверджується що ОСОБА_2 у спірній квартирі лише зареєстрована, але не проживає і вимога про безпосереднє виселення позивачем не заявляється..

Відповідно до п. 34 постанови пленуму ВВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Таким чином, у вказаній постанові передбачено, що визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, потрібне зокрема для зняття попереднього власника з реєстрації.

Суд наголошує, що правомірність набуття і володіння позивачем спірною квартирою у даному спорі не спростовувавлась, водночас обґрунтованість збереження чинності реєстрації місця проживання відповідачів в такому житлі ними не здійснено.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність усунення позивачу перешкод у користуванні набутою ним у законний спосіб квартирою шляхом задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати по сплаті судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати по сплаті судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.