ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29011/21

Провадження № 22-ц/4820/868/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/29011/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Міністерства фінансів України про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд,

в с т а н о в и в:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна особі Міністерства фінансів України, в якому просив стягнути з держави Україна на його користь два мільйони гривень моральної шкоди та покласти на відповідача всі судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішення суду від 05.10.2020 року у справі №686/8422/20 залишається невиконаним тривалий час з вини працівників відповідача. У зв`язку з цим, йому завдана шкода, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав внаслідок невиконання рішення суду. Також було порушено його конституційне право на доброякісну послугу, право правомірного очікування на справедливий суд, право на судовий захист. Крім того, моральна шкода полягає в тому, що в наслідок тривалого очікування на виконання рішення суду був розчарований в системі органів державної влади внаслідок їх бездіяльності.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з держави Україна грошові кошти у розмірі два мільйони гривень на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд вказав, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди будь-якими діями чи бездіяльністю Міністерства фінансів України, а також не обґрунтовано розмір моральної шкоди, відсутній причинний зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, тому просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити в повному обсязі його позов.

Апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд зробив неправильні висновки з встановлених обставин справи, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову. ОСОБА_1 вказує, що внаслідок неправомірних дій Держави України, в особі Міністерства фінансів України йому завдано моральної шкоди, при цьому суд самостійно за своєї ініціативи став на сторону відповідача та здійснив його захист, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що фактично, розглядаючи спір суд першої інстанції встановив факт порушення його прав, а саме не виконання рішення суду, яке набрало законної сили, при цьому, суд прийшов до висновку про відмову в позові у зв`язку із недоведеністю.

Апелянт вказує, що вчиняючи правосуддя, суд зобов`язаний був відновити його порушені права, здійснити ефективний судовий захист його прав. Однак, суд, фактично проігнорував конституційну норму про обов`язковість виконання рішення суд.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 000 гривень, завданої невиконанням рішення суду за період за період з 30 листопада 2021 року по 06 грудня 2021 року у справі №686/8422/20 за його позовом до Держави Україна в особі УДМСУ в Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду у цивільній справі №686/8422/20 від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково та стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь позивача 10510 гривень моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Вказане рішення суду було залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 19.01.2021 року та постановою Верховного суду в складі Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 року.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти цивільного права.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Під компетенцією розуміють сукупність предметів віддання, завдань, повноважень, прав та обов`язків державного органу або посадової особи, що визначаються законодавством.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Тому, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161 гс 18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка, виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди ті негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2020 року у цивільній справі №686/8422/20 на його користь з державного бюджету України через Державну казначейську службу було стягнуто 10510 гривень моральної шкоди.

При цьому в даному позові ОСОБА_1 відповідачем по справі вказав Державу України в особі представника - Міністерства фінансів України.

Однак, як слідує із змісту позовної заяви, фактично, пред`явивши вимоги до Міністерства фінансів України ОСОБА_1 не зазначив, які дії відповідно до закону Міністерство фінансів України мало вчинити, проте не вчинило, не навів конкретні норми закону, які, на його переконання, порушило Міністерство фінансів України як орган державної влади у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Так, відповідно до вимог п. п. 1 та 2 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, Міністерство фінансів України (Мінфін) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінфін є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову, бюджетну та боргову політику, державну політику у сфері міжбюджетних відносин та місцевих бюджетів, державну політику у сфері державного пробірного контролю, бухгалтерського обліку та аудиту, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного фінансового контролю, державного внутрішнього фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, забезпечує формування державної політики у сфері організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності та забезпечує формування та реалізацію єдиної державної податкової, митної політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, державної політики у сфері контролю за трансфертним ціноутворенням, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку. Мінфін у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст.76 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, ОСОБА_1 не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди незаконністю дій чи бездіяльністю саме Міністерством фінансів України, наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю та наслідками, зазначеними ним у позові.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що моральна шкода вважається вже завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено відсутність його вини у завдані такої шкоди не заслуговують на увагу, оскільки, як вказано вище, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а на відповідача саме наявність чи відсутність вини у заподіянні такої шкоди.

І ці доводи зводяться до власної правової оцінки ОСОБА_1 обставин справи і трактування норм матеріального права на власний розсуд.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 травня 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова