СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15510/20

пр. № 2/759/900/22

19 жовтня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеда О.М.,

за участю секретаря - Багінської І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю та поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник позивача ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю та поділ спільного майна подружжя з врахуванням уточненої позовної заяви просить: - визнати факт спільного проживання позивача та відповідача однією сім`єю з квітня 2008 року по вересень 2017 року; - поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме, квартиру АДРЕСА_1 наступним чином: - визнати Ѕ частину права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем; - визнати 1/3 частину право власності на квартиру АДРЕСА_1 за спільною дитиною ОСОБА_4 ; - визнати 1/3 частину права власності на - квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем; - стягнути з відповідача на користь позивача 50% від вартості автомобіля «Kia Cerato» № куз. НОМЕР_1 , на момент купівлі даного авто% - стягнути з відповідача на користь позивача 50% відповідно до експертного висновку від вартості реалізованої в 2013 році кв. АДРЕСА_2 ; судові витрати покласти на відповідача.

Уточнену позовну заяву мотивовано тим, що 11.03.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Зазначає, що сторони проживали однією сім`єю з квітня 2008 року. Пілся укладення шлюбу прізвища не змінювались. Під час спільного життя у подружжя народилась дитина- син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11.09.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 11.09.2017 року розірвано. За час спільного проживання однією сім`єю та подружнього сімейного життя як подружжя, було придбано декілька квартир та автомобіль, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; автомобіль «Kia Cerato» № куз. НОМЕР_1 . Також позивачу відомо, що за час перебування/проживання однією сім`єю за спільні кошти у жовтні 2008 року було придбано квартиру АДРЕСА_2 , яка була зареєстрована за відповідачем та в подальшому раелізована останнім відповідно до договору купівлі- продажу від 30.07.2013 року. Зазначає, що з моменту розірвання шлюбу, а саме з вересня 2017 року у позивача триває конфлікт з відповідачем. У добровільному порядку шляхом домовленості між сторонами поділити спільне нажите майно не вдається, через що позивач змушена звернутися до суду з позовом про подял спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою суду від 18.09.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 24.11.2020 року в справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою суду ві. 12.05.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року позов залишено без розгляду.

21.10.2021 року постановою Київського ареляційного суду апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25.08.2021 року скасовано та направлено для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

12.11.2021 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано до судді Журибеди О.М.

Позивач ОСОБА_1 її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату та місце слухання справи повідомлялись належним чином. 13.06.2022 року представник позивача подав заяву до суду про розгляд справи за їх відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. 17.10.2022 року подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірянського районного управління юстиції в Івано-Франкіській області, 11.09.2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 108).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2017 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 109).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.09.2020 року № 3 підставою розірвання шлюбу є рішення Святошинського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили № 759/7124/17 від 11.09.2017 року (а.с.7).

Свідоцтвом про народження серії і- НОМЕР_3 від 15.03.2014 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

З договору купівлі-продажу, посвідченого 06.06.2009 року нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1496 вбачаєтьсчя, що ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_6 квартиру під номером АДРЕСА_1 (а.с.89).

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 06.06.2009 року № 7369158 предметом правочину є квартира за авдресою: АДРЕСА_1 , набувач якої ОСОБА_2 (а.с. 90).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2015 року № 42642013 вбачається, що спірна квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.91).

З оглянутого судом реєстраційного посвідчення № 004934 від 15.06.2009 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Басай Р.М. нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 06.06.2009 р. № 1496 (а.с.92).

15.04.2011 року між АТ «Українська автомобільна Корпорація», в особі начальника відділу продажу автомобілів Філія «Автоцентр на Столичному» АТ «Українська автомобільна корпорація» ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу автомобіля № 218188-Y00420 (а.с. 93-95).

Відповідно до кредитного договору № 10779459 від 19.04.2011 року укладеного між ПАТ «Перший Україниьский Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 цільове призначення кредиту: кредит надається для придбання транспортного засобу марки: Кіа, номер кузову: НОМЕР_4 (а.с.96-102).

19.04.2011 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано заставу автомобіля, номер об`єкту НОМЕР_4 на підставі договору застави транспортного засобу, що підтверджується витягом про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 07.07.2011 року № 32073496 (а.с.103).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2005 року між ПМП «Черемош» та ОСОБА_2 укладено договір № 6/05 на участь в частковому будівництві об`єкту - квартири АДРЕСА_2 (а.с.104-105).

Відповідно атку передачі-приймання квартири згідно договору на участь в частковому будівництві житлового будинку №6/05 від 11.10.2005 року, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 передано ОСОБА_2 (а.с.106).

30.07.2013 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 відчужена відповідачем, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 107).

Згідно експертного дослідження ТОВ «КДМ Девелопмент», риноква вартість житлового приміщення (3-х кімнатна квартира), загальною площею 68,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 становить 158 022 грн. (а.с.42-54).

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 11.03.2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який на даний час розірвано.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Суд зазначає, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факту його проживання однією сім`єю разом з відповідачем, саме: безпосередньо спільного проживання, спільних витрат, ведення ними спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин з квітня 2008 року.

Крім того, сторонами не заперечується той факт, що вони перебували у шлюбі з 11.03.2013 року по 11.09.2017 рік.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовна заява в частині встановлення факту проживання позивача та відповідача однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з квітня 2008 р. по березень 2013 р. не знайшли свого підтвердження в суді належними та достовірними доказами, відтак у задоволенні позову в цій частині слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, а період перебування у зареєстрованому шлюбі з березня 2013 року по вересень 2017 року є очевидним та відповідачем не заперечується.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження спільною сумісною власністю (стаття 63 СК України), а у разі поділу цього майна, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( частина 1 статті 70 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах і не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Повертаючись до приписів ст. 74 СК України, положення якої зазначають, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, при відсутності доказів для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між сторонами, у суду відсутні підстави для вирішення питання про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на майно в порядку поділу майна подружжя.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що сплачений при зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі викладеного ст..ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю та поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда