ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7124/22 Справа № 193/1296/20 Суддя у 1-й інстанції - Томинець О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач - Фермерське господарство "Прибуткове"

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Селянське (фермерське) господарство "Добробут"

третя особа без самостійних вимог - державний реєстратор Дніпропетровської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Дніпропетровської області Шмідт Надія Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Селянського (фермерського) господарства "Добробут" на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року, ухваленого суддею Томинцем О.В.в смт.Софіївка Дніпропетровської області,повнийтекст судового рішення складено 22 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2021 року позивач ФГ "Прибуткове" звернулося до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та селянського (фермерського) господарства "Добробут", третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Дніпропетровської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Дніпропетровської області Шмідт Надія Миколаївна, про визнання недійсною додаткової угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди зі скасуванням її державної реєстрації.

В обґрунтування позову зазначено, що 23 липня 2018 року між ФГ «Прибуткове» та ОСОБА_1 з ОСОБА_3 строком на 10 років був укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер: :01:001:0101, площею 7,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (на даний час Софіївська селищна об`єднана територіальна громада), та який сторони зареєстрували у Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» 25 липня 2018 року.

У серпні 2018 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформації, отриманої від державного реєстратора, позивачу стало відомо про те, що невідомими особами було здійснено підроблення угоди про дострокове розірвання договору оренди землі, укладеної з ФГ "Прибуткове".

Так, за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обтяжень 30 серпня 2018 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, Дніпропетровської області Шмідт Н.М. на підставі додаткової угоди від 30.08.2018 про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 23.07.2018 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ФГ "Прибуткове", прийнято рішення за №42808412 про припинення права оренди позивача на вищевказану земельну ділянку.

Після цього, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 08.08.2018 уклали договір щодо оренди належної їм вищевказаної земельної ділянки з іншим орендарем, відповідачем у справі СФГ «Добробут» строком дії до 30.12.2043.

Наголосив, що ФГ "Прибуткове" не укладало угоди про дострокове розірвання договорів оренди землі і його голова такої угоди не підписував, й інших осіб на її підписання не уповноважував.

З огляду на те, що спірну додаткову угоду про розірвання договору оренди землі від 30.08.2018 було використано з метою незаконного припинення належного фермерському господарству права оренди на земельну ділянку, площею 7,53 га, кадастровий номер: :01:001:0101, позивач просив визнати недійсною таку додаткову угоду та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 08.08.2018 між відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та СФГ "Добробут", припинивши право оренди вказаного підприємства, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року позовні вимоги фермерського господарства "Прибуткове" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та селянського (фермерського) господарства "Добробут", третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Дніпропетровської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Дніпропетровської області Шмідт Надія Миколаївна, про визнання недійсною додаткової угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди зі скасуванням її державної реєстрації задоволені частково.

Договір оренди земельної ділянки, укладений 08 серпня 2018 року між орендодавцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який на підставі додаткової угоди від 10 квітня 2019 року замінив ОСОБА_3 у зв`язку з смертю, з орендарем селянським фермерським господарством «Добробут», визнано недійсним.

Право оренди селянського фермерського господарства «Добробут» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0101, площею 7,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам`янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного 08 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з селянським фермерським господарством «Добробут», яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 30.08.2018 за №27737445, припинено з одночасним скасуванням рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Дніпропетровської області Шмідт Надії Миколаївни про державну реєстрацію такого права від 03.09.2018 за №42808735.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та селянського (фермерського) господарства "Добробут" на користь фермерського господарства "Прибуткове" понесені останнім витрати на оплату судового збору у розмірі по 1 527 (одна тисяча п`ятсот двадцять сім) гривень 67 коп. з кожного.

Селянське (фермерське) господарство «Добробут», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Скаржник вважає недоведеними позовні вимоги фермерського господарства "Прибуткове". При цьому, відповідач зазначає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жодного разу не з`явились в судове засідання, відзивів на позов не надали, та не надавали будь-яких пояснень щодо предмета спору, рішення суду прийнято за їх відсутності, що свідчить про порушення прав відповідачів на захист та спростування або визнання позовних вимог, якщо такі спростування мали місце.

Сторона відповідача вказує, що стороною позивача не було доведено недійсність спірної додаткової угоди від 23.07.2018 про дострокове розірвання договору оренди землі, тому оскаржуване судове рішення є передчасним. Вважає помилковим застосування судом першої інстанції положень ч.1 ст.109 ЦПК України, оскільки суд передчасно встановив факт недійсності спірної додаткової угоди, без проведення почеркознавчої експертизи. Вказує, що СФГ «Добробут» не може надати правову оцінку діям відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо дострокового розірвання договору оренди з ФГ «Прибуткове», оскільки укладення договору оренди з СФГ «Добробут» було добровільним і відповідало волевиявленню сторін.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

20.12.20222 на адресу суду апеляційної інстанції від представника відповідача СФГ Добробут» - адвоката Павленка В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити ФГ «Прибуткове» в задоволенні позову.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належала земельна ділянка, кадастровий номер: :01:001:0101, площею 7,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1, а.с.16-17).

23 липня 2018 року між ОСОБА_1 разом ОСОБА_3 з ФГ «Прибуткове» укладено договір оренди вищеназваної земельної ділянки строком на 10 років, після чого сторони підписали акт приймання-передачі цієї земельної ділянки в оренду ФГ «Прибуткове» (т.1, а.с.13-15).

25 липня 2018 року названий договір був зареєстрований державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області (т.1, а.с.20).

Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №232034993 державний реєстратор Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, Дніпропетровської області Шмідт Н.М. 30 серпня 2018 року на підставі додаткової угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 23 липня 2018 року, виданого (укладеного) 30.08.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , прийнято рішення за №42808412 про припинення права оренди ФГ «Прибуткове» на вищевказану земельну ділянку (т.1, а.с.20).

Як видно з тієї ж таки Інформації з реєстру, 08 серпня 2018 року між відповідачами у справі, орендодавцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з іншим орендарем - СФГ «Добробут», укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком до 30.12.2043 року.

Право оренди нового орендаря СФГ «Добробут» на підставі вищевказаного договору, на земельну ділянку, за кадастровим номером: :01:001:0101, площею 7,53 га, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 30.08.2018 за №27737445, про що державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Дніпропетровської області Шмідт Н.М. було прийняте відповідне рішення від 03.09.2018 за № 42808735.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла одна зі співвласників земельної ділянки ОСОБА_3 (т.1, а.с.52).

Після її смерті, належну їй Ѕ частину вищевказаної земельної ділянки успадкував її син ОСОБА_2 (т.1, а.с. 54).

Згідно додаткової угоди від 10 квітня 2019 року до договору оренди землі від 08 серпня 2018 року, замінено орендодавця ОСОБА_5 , яка померла, на її правонаступника ОСОБА_2 . Інші умови основного договору оренду землі залишилися чинними без змін та доповнень (т.1, а.с.56).

Як видно з Витягу з Державного реєстру речових прав така додаткова угода теж пройшла відповідну державну реєстрацію (а.с.55).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ФГ «Прибуткове», на підставі досліджених доказів, виходив з того, що додаткова угода від 30.08.2018 про дострокове розірвання договору оренди землі від 23 липня 2018 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0101 не укладалася та під час чинності договору оренди землі від 23 липня 2018 року з орендарем ФГ «Прибуткове», строк дії якого припиняється лише у 2028 році, відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_1 неправомірно, пізніше 08.08.2018 уклали договір оренди цієї ж земельної ділянки але з іншим орендарем - СФГ «Добробут», тому наявні підстави для визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі, оскільки право користування земельною ділянкою, яке виникло та існувало у позивача на підставі договору оренди із ФГ «Прибуткове», порушено внаслідок укладення договору оренди землі цієї ж земельної ділянки між відповідачами, і таке право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог в частині визнання додаткової угоди від 30.08.2018 про розірвання договору орендни від 23.07.2018 недійсним, суд виходив з того, що цей договір є неукладеним, тому його неможливо визнати недійсним.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами СФГ «Добробут», викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відповідно до статті 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку у відповідності до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено перелік істотних умов договору оренди землі.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Крім того, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (статті 125, 126 ЗК України).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон).

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Статтею 2 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми.

Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно із частиною першою статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Стаття 17 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Отже, підписані та укладені договір оренди землі та/або відповідна додаткова угода до нього набирають чинності, а орендар набуває право оренди та використання земельної ділянки саме з моменту реєстрації такого права, а не з моменту підписання договору або додаткової угоди.

Позивач ФГ «Прибуткове», звертаючись до суду з позовом до відповідачів обґрунтовував позов зокрема тим, що він не укладав угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 30 серпня 2018 року, голова цього фермерського господарства такої угоди не підписував, й інших осіб на її підписання не уповноважував, та й взагалі такої угоди він не бачив, просив суд витребувати у відповідачів примірник додаткової угоди.

Ухвалою суду першої інстанції від 30.11.2020 витребувано у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також зреєстраційної справи за адресою: АДРЕСА_1 (у державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Дніпропетровської області Шмідт Н.М.), оригінал спірної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, укладеної 30.08.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з ФГ «Прибуткове» (т.1, а.с.32-33).

Ухвалою суду першої інстанції від 01.03.2021 замінено відповідача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її правонаступника - сина ОСОБА_2 (т.1, а.с.97).

Ухвала суду про витребування доказів, а саме спірної додаткової угоди про розірвання договору оренди від 30.08.2018 та договору оренди землі від 08.08.2018 не була викона ні відповідачами ОСОБА_1 , ні третьою особою державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Дніпропетровської області Шмідт Н.М., яка і здійснювала державні реєстрації цих правочинів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 незважаючи на неодноразове отримання судових повісток з копією ухвали про витребування доказів або про нагадування її виконання, вимоги суду проігнорувала (т.1, а.с.131, 143), більш того, більшість викликів до суду та судових документів остання взагалі відмовилась отримувати (т.1, а.с.93, 116, 142, 161,237, 242; т.2, а.с. 10, 16), інший відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, на військовому обліку не перебуває (т.2 а.с.50) до суду викликався через оголошення на сайті суду, третя особа державний реєстратор Дніпропетровської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Дніпропетровської області Шмідт Н.М., копію ухвали про витребування доказів отримала, неодноразово отримувала судові виклики до суду (т.1, а.с.43 на звороті, а.с.68 на звороті, 70, 101 на звороті, 118 на звороті, 130 на звороті, 144 на звороті, 150 на звороті, 157 на звороті, 172 на звороті, 187 на звороті, 195 на звороті), однак також не виконала ухвалу суду про витребування доказів.

З урахуванням наведених вище обставин, належного повідомлення відповідачів по справі та третьої особи, суд першої інстанції провів судовий розгляд за їх відсутності, що повністю відповідає нормам ст.223 ЦПК України.

Отже, доводи сторони відповідача про порушення судом першої інстанції прав відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на захист через їх неявку в судове засіданні колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, наведеними судом в оскаржуваному судовому рішенні.

Під час судового розгляду представники позивача неодноразово наголошували на важливості отримання примірника спірної додаткової угоди, що необхідно для призначення та проведення судово-почеркознавчої експертизи, проте, як зазначалось вище, суду на протязі досить тривалого часу розгляду справи так і не вдалось здобути оригінал спірної додаткової угоди через невиконання ухвали суду про витребування доказів, ні відповідачами, ні третьою особою.

З відомостей, які містяться про спірну додаткову угоду у державному реєстру суд встановив, що вона укладена (видана) сторонами: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 30.08.2018, при цьому суд першої інстанції звернув на увагу та те, що на час складання (видання) цієї додаткової угоди орендодавець ОСОБА_3 вже померла ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до того ж не має жодної згадки про ФГ «Прибуткове», яке повинно бути однією із сторін за цією спірною додатковою угодою.

Окремо слід зазначити, що договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з іншим орендарем СФГ «Добробут» було укладено раніше - 08.08.2018 ніж розірвано попередній договір з орендарем ФГ «Прибуткове» - 30.08.2018, що на думку колегії суддів доводить правильність висновків суду першої інстанції про неукладеність спірної додаткової угоди про розірвання договору оренди з ФГ «Прибуткове», з урахуванням того, що на час реєстрації цієї угоди ОСОБА_3 вже померла ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Також суд першої інстанції встановив очевидні неточності/помилки щодо зазначення правильності найменування місця проведення та посади державного реєстратора, який приймав рішення про державні реєстрації спірних угод, оскільки Садківської сільської ради на території Дніпропетровської області не існує.

Окрім того, в судовому засіданні голова ФГ «Прибуткове», ОСОБА_6 , суду наголосив на тому, що він сплатив орендодавцям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наперед, за 2019 рік, орендну плату у сумі 14 000 грн., кожній по 7000 грн. (а.с.27, т.1) та поніс витрати на добрива для підвищення родючості орендованої у них земельної ділянки та не мав наміру на розірвання договору оренди земельної ділянки через місяць після його укладення.

Оскільки, жодним з відповідачів та третьою особою суду так і не був наданий жоден примірник спірної додаткової угоди від 30.08.2018, стороною позивача не було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи і в даному конкретному випадку місцевий суд застосував норми ч.1 ст.109 ЦПК України, якими визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Доводи скаржника про недоведеність позивачем недійсності спірної додаткової угоди про дострокове розірвання договору оренди землі, про помилковість застосування судом першої інстанції положень ч.1 ст.109 ЦПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що суперечать наявним у справі доказам та встановленим судом обставинам справи.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у справі №6-48цс15, правочин, який не вчинено (договір який не укладено), не підлягає визнанню недійсним. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення договору у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з використанням земельної ділянки (постанова ВПВС від 16.06.2020 справа №145/2047/16-ц).

Суд першої інстанції, встановивши, що додаткова угода від 30.08.2018 про дострокового розірвання договору землі від 30 серпня 2018 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0101 стороною позивача не підписувалася, а відтак правочин є неукладеним, правильно відмовив ФГ «Прибуткове» в частині задоволення позовних вимог про визнання додаткової угоди недійсною.

Суд першої інстанції, встановивши, що під час чинності договору оренди землі від 23 липня 2018 року з орендарем ФГ «Прибуткове», строк дії якого припиняється лише у 2028 році, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 неправомірно, пізніше 08.08.2018 уклали договір оренди цієї ж земельної ділянки але з іншим орендарем - СФГ «Добробут», дійшов вірного висновку про порушення права позивача на користування земельною ділянкою, яке виникло та існувало у останнього раніше і таке право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб.

Отже, доводи апеляційної скарги СФГ «Добробут» не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат не має.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Селянського (фермерського) господарства "Добробут" залишити без задоволення.

Ррішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: