Справа № 442/3326/22 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2771/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд ухвалити рішення, яким визнати за згаданим відповідачем право власності на автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (в подальшому «спірний автомобіль»), та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 76 405 грн. (виходячи з ринкової вартості автомобіля еквівалентній сумі 3700 дол. США) та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що сторони даного спору з 04.09.2004 року по 06.04.2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого вони і придбали у власність спірний автомобіль. На даний час шлюб між сторонами розірвано, однак не досягнуто згоди щодо використання спільно набутого майна, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду (а.с. 1-2, 44).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки RENAULT KANGOO, 2000 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 в сумі еквівалентній 1 850 доларів США, що становить 67 654 грн. 50 коп. згідно курсу НБУ на день винесення рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 676 грн. 50 коп. судового збору (а.с. 52-54).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Вважає, що позивачкою не надано суду доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, про те, що дійсна вартість спірного автомобіля становить 3 700 доларів США (а.с. 58-62).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Сторони, отримавши вищезгадану ухвалу, надіслали до суду свій Відзив на неї (позивачка), а також Додаткові письмові пояснення (відповідач).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) обома сторонами спору (а, відтак, не підлягає доказуванню) те, що сторони з 04.09.2004 року по 06.04.2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними і було придбано спірний автомобіль, який з 01.10.2009 року і по теперішній час є зареєстрований за відповідачем (апелянтом).

Відповідно до частини першої статті 36 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція статей 60, 70 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Ця презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Таким чином, вирішуючи питання про поділ майна подружжя, встановивши факт набуття цього майна подружжям у період перебування в шлюбі, застосуванню підлягають положення статей 60, 70 СК України з урахуванням презумпції спільності права власності подружжя на майно.

У справі, що переглядається, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із презумпції спільності права власності подружжя на майно та вважав, що спірний автомобіль, як придбаний під час перебування сторін у шлюбі, належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається зі змісту Відзиву відповідача на позовну заяву, він ще 09.08.2022 року отримав позовну заяву, а відтак йому з 09.08.2022 року було відомо те, що позивачка вартість спірного автомобіля оцінює у 3 700 доларів США (а.с. 27-29).

Однак, на спростування доводів позивачки щодо ціни спірного автомобіля у вищезгаданому розмірі відповідачем не було подано до суду жодного доказу: як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності позивачкою дійсної вартості спірного автомобіля до уваги прийматися не можуть. А інших доводів апеляційна скарга відповідача і не містить.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнова вимога про стягнення з відповідача 206 500 грн. грошової компенсації вартості майна.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 206 500 грн., яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн. х 100 = 248 100, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 206 500 грн., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 29 грудня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.