КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/100/22
УХВАЛА

23.05.2022

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, заінтересована особа Державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Попова Ангеліна Сергіївна, подану по цивільній справі №520/18619/18 за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд скасувати тимчасове обмеження відносно нього - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України, накладене ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року у справі №520/18619/18.

В обґрунтування наданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2019 року було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до нього - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, стягнуто з нього - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 18000 доларів США, що станом на 30.10.2018 року складало еквівалент 507600 грн., три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 32112,30 грн., що разом становить у розмірі 539712,30 гривень.

09 вересня 2019 року, як вказує заявник, Київським районним судом м. Одеси на виконання вищевказаного заочного рішення суду видано виконавчий лист №520/18619/18.

У подальшому, як зазначає заявник, постановою державного виконавця Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.09.2019 року було відкрито виконавче провадження №60071363 за виконавчим листом №520/18619/18 від 09.09.2019 про стягнення з нього - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 539712,30 грн. та направлено постанову боржнику за адресою, вказаною у виконавчому документі.

10 листопада 2020 року до Київського районного суду м. Одеси надійшло подання старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Попової Ангеліни Сергіївни про тимчасове обмеження його - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов`язань згідно виконавчого листа №520/18619/18, виданого 09.09.2019 року Київським районним судом м. Одеси.

Заявник вказує, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року у справі № 520/18619/18 подання старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Попової Ангеліни Сергіївни задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Як зазначає заявник, подання державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Попової Ангеліни Сергіївни обґрунтовано тим, що ним у добровільному порядку заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2019 року не виконано.

Проте, заявник стверджує, що ні на момент звернення державним виконавцем Другого Київського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) до суду з відповідним поданням, ні на момент постановлення судом першої інстанції ухвали про обмеження його - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, не було надано жодного доказу про умисне ухилення його від виконання вищевказаного судового рішеним.

Заявник вказує, що державним виконавцем було помилково зроблено висновок про нібито ухилення його - ОСОБА_1 від виконання зобов`язань лише з підстав того, що він офіційно не працевлаштований, не має відкритих рахунків у фінансових установах, не має у власності ні транспортних засобів, ні нерухомого майна.

ОСОБА_1 стверджує, що дійсно на теперішній час він не має відкритих банківських рахунків, не перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, офіційно не працевлаштований та не володіє рухомим чи нерухомим майном.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує, що у жовтні 2018 року ним було позичені грошові кошти у ОСОБА_2 у розмірі 18000 доларів США, вказані грошові кошти були позичені з метою відкриття та розвитку власного бізнесу, тобто він - ОСОБА_1 мав намір займатися підприємницькою діяльністю з метою отримання прибутку та за рахунок отриманих доходів та розраховував повернути позичені грошові кошти.

Однак, ОСОБА_1 зазначає, що ним не в повній мірі було оцінено економічні ризики, більш того, на початку 2019 року почалася світова пандемія, спричинена коронавірусною інфекцією SARS-CoV-2 (COVID-19), що негативно відобразилося на економічній ситуації в країні, призвело до втрати ним грошових коштів та неотримання прибутку від підприємницької діяльності.

Оскільки, на теперішній час економічна ситуація в країні жодним чином не покращилася, як вказує ОСОБА_1 , замість можливості отримати прибуток, навпаки, втратив грошові кошти, має борги та не має іншого виходу ніж виїхати за межі України з метою працевлаштування та, в такий спосіб, отримати джерело доходу та в подальшому повернути позичені грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_1 стверджує, що він прагне виїхати за межі України з метою працевлаштування за кордоном задля виконання рішення суду та повернення грошових коштів ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що він дійсно не проживає за адресою, вказаною у виконавчому документі, однак це не може бути підставою для встановлення обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки жодним чином не свідчить про намагання переховуватися та, тим більше, не свідчить про намагання ухилитися від виконання рішення суду та повернення, грошових коштів ОСОБА_2 .

Також заявник зазначає, що державним виконавцем не надано жодного доказу того, що він обізнаний про виклик до державного виконавця або отримував копію виклику.

Відтак, ОСОБА_1 вважає, що неможливе стверджувати, що він ухилявся від прибуття до державного виконавця та від отримання копії виклику, оскільки не надано доказів протилежного.

Крім того, на думку заявника, його обізнаність про наявність заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2019 року по справі № 520/18619/18 та подання ним заяви про перегляд вказаного заочного рішення жодним чином не свідчать про прагнення ухилитися від виконання судового рішення, а лише становлять собою реалізацію ним своїх прав та обов`язків, наданих йому чинним цивільним процесуальним законодавством.

Крім того, заявник зауважує, що подання державного виконавця про обмеження його - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України було розглянуто без участі самого державного виконавця, що становить собою порушення вимог ч.4 ст. 441 ЦПК України, оскільки державний виконавець, приймаючи участь у судовому засіданні, має підтримати подання та довести наявність у діях боржника умислу, а саме ухилення від виконання судового рішення, а не доводити, що державний виконавець нібито виконав всі можливі дії та не зміг знайти боржника, а тому зробив висновок, що нібито боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Таким чином, заявник вважає, що звертаючись до суду з поданням про обмеження його - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державний виконавець жодним чином не довів того, що він - ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, жодним чином не було доведено, які саме дії його - ОСОБА_1 становлять собою саме ухилення від виконання зобов`язань, все перераховане у поданні державного виконавця свідчить лише проте, що державний виконавець, зробившим один виклик та один виїзд за адресою боржника, не вчинив більше жодних дій, спрямованих на розшук боржника, що навзнаки свідчить про неповноту виконавчих дій та передчасність вжиття заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Також, заявник вважає, що не було доведено того, що він - ОСОБА_1 має об`єктивну можливість виконати обов`язки у виконавчому провадженні, не було доведено, що він має джерело доходу та грошові кошти для виконання зобов`язань, не було доведено наявності у нього - ОСОБА_1 інших можливостей для отримання грошових коштів, зокрема, шляхом продажу рухомого чи нерухомого майна.

ОСОБА_1 вважає, що відомості, які вказані у поданні державного виконавця є припущенням, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах та вказані припущення не можуть бути підґрунтям для обмеження прав і свобод людини.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

У судовому засіданні 23.05.2022 року представник заявника надану заяву підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні 23.05.2022 року ОСОБА_2 проти заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України заперечував, просив суд відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Заінтересована особа - Державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Попова Ангеліна Сергіївна про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 23.05.2022 року не з`явилась, про поважність причин відсутності суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника та стягувача, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, виходячи з наступного.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2019 року було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики (розписки) у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) доларів США 00 центів, що станом на 30.10.2018 року складало еквівалент 507 600 (п`ятсот сім тисяч шістсот) грн. 00 коп., три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 32 112 (тридцять дві тисячі сто дванадцять) грн. 30 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 397 (п`ять тисяч триста дев`яносто сім) грн. 12 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного заочного рішення суду 09.09.2019 року Київським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист.

На примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №60071363 з примусового виконання виконавчого листа №520/18619/18, виданого Київським районним судом м. Одеси 09.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 539 712,3 грн.

17.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60071363, та направлена боржнику за адресою, вказаною у виконавчому документі.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник на обліку як пенсіонер чифізична особа - підприємець не перебуває, відкритих рахунків у банках та фінансових установах немає, останнє місце роботи не відоме. Транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно таРеєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником майно не зареєстроване.

25.10.2019 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою, яка вказана увиконавчому документі, та виходом за адресою (зі слів матері боржника ОСОБА_3 ) встановлено, що боржник за адресою АДРЕСА_1 , не проживає, фактичне місце проживання невідоме, що підтверджується актом державного виконавця.

27.07.2020 року державним виконавцем Відділу зроблено виклик боржника, копія спрямованаборжнику виконавчого провадження.

При цьому, суд зазначає, що боржнику - ОСОБА_1 відомо про існування відповідного заочного рішення суду та вищевказаного виконавчого провадження, про що свідчить його заява про перегляд заочного рішення суду, апеляційна скарга на заочне рішення суду та апеляційна скарга на ухвалу про повернення заяви про перегляд заочного рішення суду.

10.11.2020 року Старший державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Попова А.С. звернулася до Київського районного суду м. Одесиіз поданням, в якому просила суд вирішити питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 30 липня 1997 року, у праві виїзду за межі України (без вилучення паспортного документу) до виконання ним своїх зобов`язань згідно виконавчого листа №520/18619/18, виданого 09.09.2019 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 539 712,3 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року було задоволено подання старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Попова А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 30 липня 1997 року, у праві виїзду за межі України (без вилучення паспортного документу) до виконання ним своїх зобов`язань згідно виконавчого листа №520/18619/18, виданого 09.09.2019 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 539 712,3 гривень.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.12.2021 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року залишено без змін.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

П. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

На сьогодні вказане рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 539 712,3 гривень не виконане.

Відповідно до п. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, відповідно до положень ч. 5 ст. 441 ЦПК України мотивування є обов`язковою вимогою заяви боржника про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. При чому вмотивованість заяви - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань заяви у її змісті, які забезпечені повнотою доказів, їх достатністю та належністю.

Отже, вмотивованість заяви є свідченням того, що: доводи та міркування сторони (учасника) судового процесу повинні бути відображені у заяві; заявником повинно бути зібрано та подано докази приведеним доводам та обставинам; наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації, враховуючи попередні два пункти.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих дієвих заходів для погашення наявної заборгованості.

Більш того, суд вважає, що скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України надасть можливість останньому виїхати за кордон та дозволить йому ухилитись від виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання заявника в обґрунтування скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України на те, що він прагне виїхати за межі України з метою працевлаштування за кордоном задля виконання рішення суду та повернення грошових коштів ОСОБА_2 , не є підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та може свідчити про намір ухилення боржника від виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

Сукупність досліджених обставин справи не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки на момент розгляду справи виконання боргових зобов`язань заявником ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 не підтверджено належними доказами,

Крім того, за тривалості часу невиконання судового рішення, виключно як створення формального приводу для задоволення заяви боржника, без дійсного намагання виконати судове рішення, не є підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Також, в своїй заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що державним виконавцем не було доведено факту ухиляння його як боржника від виконання зобов`язань та те, що обмеження позитивно вплине на сплату боргу за рішенням суду.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку, суд не перевіряє обґрунтованість подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон. Таке питання будо вирішено судом апеляційної інстанції та з даного приводу прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Сукупність досліджених обставин справи, не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, жодних фінансових документів заявником не було надано, відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду.

Таким чином, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, заінтересована особа Державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Попова Ангеліна Сергіївна, подану по цивільній справі №520/18619/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 24.05.2022 року.

Суддя Петренко В. С.