справа № 704/378/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2022 р. Тальнівський районний суд Черкаської області в складі суду:
головуючого судді Дьяченка Д.О.
за участю секретаря судового засідання Кремсалюк Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне Черкаської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Тальнівська міська територіальна громада про визнання права власності на земельну ділянку, -
Позивач звернувся до суду з позовом до визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17.08.2021 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона набула у власність житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , який за життя належав ОСОБА_3 . Після оформлення прав на будинок позивач розпочала виготовляти технічну документацію на земельну ділянку, на якій знаходився будинок, однак виявилось, що дана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 . Позивач вважає, що вона не може належним чином розпоряджатися своїм майном, обслуговувати та утримувати будинок в належному стані, так як він знаходиться на земельній ділянці, що їй не належить, тому вона вважає, що в силу ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 328 Цивільного кодексу України, у зв`язку із переходом права власності на будинок до неї перейшло і право власності на спірну земельну ділянку.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, проте представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не подали.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані по справі, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17.08.2021 державним нотаріусом Тальнівської державної нотконтори Косміним О.В, позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями , що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Позивач зареєстрував своє право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №270899875 від 17.08.2021 р.
Разом з тим, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку сер ЯЗ №045493, земельна ділянка площею 1000 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель належить ОСОБА_2 .
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).
Встановлено, що при переході права власності на житловим будинок, питання щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку не вирішувалось.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно статті 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити, оскільки ОСОБА_1 набувши право власності на житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, набула також і право власності на спірну земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, тому з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Тальнівська міська територіальна громада про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі по оплаті судового збору в розмірі 194 грн. 40коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Д. О. Дьяченко