Справа № 401/996/22
Провадження № 2-з/401/31/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Волошиної Н.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Альта Агро» про визнання недійсними договорів оренди землі та припинення державної реєстрації права оренди земельних ділянок, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Григор Марина Олександрівна, Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області , -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2022 року представник позивача адвокат Яковенко О.В. звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким:

-визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 27 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Альта Агро» щодо земельної ділянки площею 3, 8645 га, кадастровий номер :000:0374, розташованої в адміністративних межах Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області;

-припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 46498006 від 28 січня 2022 року щодо реєстрації оренди земельної ділянки кадастровий номер :000:0374;

-визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 27 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Альта Агро» щодо земельної ділянки площею 4,0449 га, кадастровий номер :000:0375, розташованої в адміністративних межах Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області;

-припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право № 46498364 від 28 січня 2022 року щодо реєстрації оренди земельної ділянки кадастровий номер :000:0375;

-стягнути з відповідачів на користь позивача 9 924 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ТОВ «Говтва» є орендарем спірних земельних ділянок на підставі договору оренди землі від 27 вересня 2006 року № 280/374,375, укладеним між ПП «Олдер», правонаступником якого є позивач, та власником земельних ділянок ОСОБА_3 , який дійсний до 15 червня 2022 року. Проте, 06 квітня 2022 року позивачеві стало відомо, що 28 січня 2022 року зареєстровано право оренди на вказані земельні ділянки за ПП «Альта Агро» на підставі договорів оренди, укладених між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП «Альта Агро». Фактично державний реєстратор здійснив повторну реєстрацію договорів оренди одних і тих самих земельних ділянок, які обтяжені договірними зобов`язаннями з СТОВ «Говтва» , що є неприпустимо , оскільки зумовлює ситуацію, за якою одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду двом орендарям.

Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

Одночасно з позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову , у якій він просить :

-накласти арешт на земельну ділянку площею 3, 8645 га, кадастровий номер :000:0374, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_1 ;

-накласти арешт на земельну ділянку площею 4,0449 га, кадастровий номер :000:0375, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_2 ;

-заборонити будь яким особам у будь який спосіб вчиняти будь які дії щодо земельної ділянки площею 3, 8645 га, кадастровий номер :000:0374, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_1 ;

-заборонити будь яким особам у будь який спосіб вчиняти будь які дії щодо земельної ділянки площею 4,0449 га, кадастровий номер :000:0375, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_2 ;

-заборонити ОСОБА_1 укладати будь які правочини відносно земельної ділянки площею 3, 8645 га, кадастровий номер :000:0374, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

-заборонити ОСОБА_2 укладати будь які правочини відносно земельної ділянки площею 4,0449 га, кадастровий номер :000:0375, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що у випадку розірвання, припинення оскаржуваних договорів оренди землі та укладення нових за участі іншої сторони орендаря або укладення договорів суборенди спірних земельних ділянок, договорів емфітевзису або інших договорів, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. При цьому, у разі відсутності забезпечення позову, відповідачі матимуть змогу не лише обробляти земельні ділянки протягом тривалого часу, передавати їх у користування третім особам, укладати нові правочини, а й вчиняти дії, які значно погрішать властивості родючості земельних ділянок, протиправно вилучених з користування СТОВ «Говтва».

Вивчивши матеріали заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, і з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 р. № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17липня1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису.

Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Аналізуючи наведені норми права та обставини, на які посилається позивач, суд виходить з того, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби - обмеженні права користування майном, а тому недоцільно накладати арешт на земельні ділянки, які використовуються іншою особою на підставі договору оренди землі.

Суд дійшов висновку, що, звертаючись до суду із заявою про застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які на праві власності належать відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивач не навів правових підстав забезпечення позову саме шляхом накладення арешту та не надав докази на підтвердження необхідності забезпечення позову саме найбільш обтяжливим заходом.

Відтак в задоволенні заяви про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки належить відмовити.

Так само необґрунтованими суд знаходить і вимоги заявника щодо застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборонити будь яким особам у будь який спосіб вчиняти будь які дії щодо спірних земельних ділянок.

Суд зазначає, що при встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Заявником не наведено у своїй заяві та не підтверджено належними і допустимими доказами у відповідності до положень статей 12, 81 ЦПК України , у чиєму фактичному використанні наразі знаходяться земельні ділянки, та чи мають відповідачі реальні наміри та можливість вчиняти дії, направлені на погіршення родючих властивостей землі.

Таким чином, задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони використання земельних ділянок за призначенням призведе до порушення прав відповідачів та надасть перевагу позиції позивача, ще до моменту вирішення справи по суті, тому підстав для такої заборони суд не вбачає.

Схожі за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 700/720/17 (провадження № 61-1995 св 20), від 02 липня 2020 року у справі № 657/1211/19 (провадження № 61-3353св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 677/1807/18 (провадження N 61-10789 св 19), від 10 лютого 2021 року у справі № 709/853/20 (провадження № 61-14722св20).

В той же час судом встановлено, що між сторонами справи дійсно наявний спір щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право оренди на які на підставі договору оренди землі № 280/374, 375 від 27 вересня 2006 року, що діє до 15 червня 2022 року має позивач та щодо яких , як стверджує позивач з посиланням на докази, відповідачі до закінчення строку дії вищевказаного договору , а саме 27 січня 2022 року уклали нові договори оренди, чим порушили права позивача на орендовані ним земельні ділянки.

Тож невжиття забезпечення позову може привести в цьому випадку до формального характеру можливого рішення суду, а отже зробити недосяжною кінцеву мету правосуддя - ефективний захист інтересів і реальне поновлення порушених прав осіб в межах однієї справи.

Приймаючи до уваги, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладати будь які правочини відносно спірних земельних ділянок до вирішення спору по суті.

У разі забезпечення позову шляхом накладення відповідної заборони , спірні правовідносини тимчасово не будуть змінюватися до вирішення судом спору по суті, при цьому вжиття заходів такого забезпечення на час розгляду справи в суді, на переконання суду, не приведе до заподіяння збитків ні відповідачам по справі, ні будь-яким іншим особам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного підприємства «Альта Агро» про визнання недійсними договорів оренди землі та припинення державної реєстрації права оренди земельних ділянок, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Григор Марина Олександрівна, Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 укладати будь які правочини відносно земельної ділянки площею 3, 8645 га, кадастровий номер :000:0374, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заборонити ОСОБА_2 укладати будь які правочини відносно земельної ділянки площею 4,0449 га, кадастровий номер :000:0375, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В задоволенні вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» щодо застосування решти заявлених заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги в порядку ст.ст. 351-356 ЦПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відомості про сторін:

Позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва»; місцезнаходження: 38400, Полтавська область, місто Решетилівка, вулиця Полтавська, 96; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрований: відомості відсутні; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватне підприємство «Альта Агро»; місцезнаходження: 27522, Кіровоградська область, Олександрійський район, село Подорожнє, вулиця Джерельна, 10; .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина