Справа №351/1906/21
Номер провадження №2/351/142/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

за участі секретаря Том`юк С.М. ,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. Позовні вимоги мотивував тим, що 05.03.2021 між ним та відповідачкою було укладено договір порзики, згідно якого він передав відповідачці 1000 Євро, що згідно курсу НБУ станом на день подачі позову становить - 30 341 грн. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 05.03.2021. Відповідачка зобов`язалася повернути вказані кошти до 05.04.2021.

Починаючи з квітня 2021 він постійно в усній формі вимагав від відповідачки повернення боргу, однак вона не виконала взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу відповідачка борг не повернула.

Просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь суму боргу в розмірі 1000 Євро, що згідно курсу НБУ станом на день подання позову становить 30 341 грн. та понесені по справі судові витрати: 908,00 грн. судового збору та 30,00 грн. комісії зав послуги банку, 6000 грн. витра на правову допомогу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із вищевикладених підстав. Пояснив, що відповідачка частково повертала кошти за інші позичені кошти. Борг за розпискою не повертався. Просив позов задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Пояснила, що отримала від позивача в борг грошові кошти та написала розписку. Одразу повернути весь борг не змогла, повертала частинами. Так, зокрема, в липні 2021 нею було повернуто позивачу 430 Євро, потім по 30 Євро - щомісячно. У вересні позивач звернувся з вимогою про повернення йому всієї суми боргу. Письмових доказів повернення боргу у неї немає.

Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що згідно наданої розписки від 05.03.2021 відповідачка ОСОБА_2 позичила у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1000 Євро, які зобов`язалась повернути позивачу до 05.04.2021.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з висновків постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позикодавець має право вимоги до позичальника на повернення йому суми боргу за розпискою за наявності у нього оригіналу розписки підписаної позичальником.

В той же час, позичальник свої зобов`язання не виконав, борг в обумовлений строк не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки про отримання позичальником коштів.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення позики, а тому з неї слід стягнути грошові кошти в сумі 1000 Євро, що згідно курсу НБУ станом на день подачі позову-20.10.2021 становить - 30 341 грн.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 908,00 грн. та 6000 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість згідно розписки в сумі 1000 Євро, що в еквіваленті на національну грошову одиницю становить - 30 341 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн. сплаченого судового збору та 6000 грн. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ігор СЕГІН