Провадження № 2/466/827/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Репета К. М.

з участю: представника позивача адв. Джох Р. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом адвоката Джох Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Лариси Ярославівни про визнання права власності в порядку спадкування,-

у с т а н о в и в:

03 грудня 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява адвоката Джох Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Лариси Ярославівни про визнання права власності в порядку спадкування, у якій просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий № :07:001:0281, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

Обґрунтування позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 . Заповіту померлою не складено, тому, у відповідності до вимог ЦК України, майно померлої підлягало спадкуванню за законом.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.2004 Серії ВВО № 188078 померлій належало на праві спільної часткової власності 1/2 земельної ділянки площею 0,0423 га, кадастровий № :07:001:0281, що за адресою: АДРЕСА_1 . Аналогічне зазначення про право на спадщину 1/2 земельної ділянки здійснено написом нотаріуса на Державному акті про право власності на землю Серії IV-ЛВ № 024246. Однак нею не було оформлено право власності на зазначену частину земельної ділянки.

Позивач зазначила, що являється єдиним спадкоємцем. На підставі цього вона звернулась до приватного нотаріуса Коцюруби Л. Я. для оформлення спадщини, однак було отримано відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-14/89 від 01.11.2021 у зв`язку з тим, що земельна ділянка не була зареєстрована в передбаченому законом порядку, за спадкодавцем.

Враховуючи викладене, з метою захисту своїх спадкових прав та інтересів, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Обґрунтування заперечень відповідачів.

Відзив на позовну заяву відповідачем Львівською міською радою в порядку ст. 178 ЦПК України, у встановлений судом строк до суду не подано.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Джох Р. В. позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеній позовній заяві, просив такі задовольнити.

У судове засідання представник відповідача Львівської міської ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Л. Я. не з`явилась, 17.02.2022 на адресу суду надійшов лист за № 14/02-14 від 09.02.2022, у якому нотаріус просила розгляд справи проводити у її відсутності. Крім того, на адресу суду надіслала належним чином завірену копію спадкової справи № 10/2020 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 30).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступне.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в Реєстрі за № 4-5747 державним нотаріусом Третьої Львівської нотаріальної контори, спадкоємцем 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0423 га, яка розташована на території Львівської міської Ради народних депутатів АДРЕСА_1 , є гр. ОСОБА_2 , що належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 024246, виданого 05.10.1999 Львівською міською Радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3-4 № 579 (а. с. 6).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 024246, виданого гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі ухвали 5-ї сесії 3-го скликання Львівської міської Радою народних депутатів № 288 від 24.06.1999, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0423 га, що розташована на території АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3-4 № 579 (а. с. 7).

Згідно додатку до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, площею 0,0423 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий № :07:001:0281.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 1163, копія якого долучена до матеріалів спадкової справи (а. с. 2).

Померла ОСОБА_2 являлася матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 16.10.1976, актовий запис № 64, копія якого долучена до матеріалів спадкової справи (а. с. 12).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0423 га, кадастровий № :07:001:0281, що за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на належну їй частку земельної ділянки, позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою, однак листом нотаріуса за № 02-14/89 від 01.11.2021 їй відмовлено у видачі такого у зв`язку з тим, що що померлою ОСОБА_5 не було вчинено жодних дій щодо реєстрації, право власності у неї не виникло, тому вказане майно не підлягає успадкуванню (а. с. 12).

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У статті 356 ЦК України зазначається, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов адвоката Джох Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Лариси Ярославівни про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий № :07:001:0281, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Львівська міська рада, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Лариса Ярославівна, місцезнаходження: 79020, м. Львів, вул. Липинського, 3/105.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер