Справа № 359/6594/22
Провадження №2/359/2420/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Сем`янків Д.О.

за учвастю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бориспільської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява Бориспільського міського голови Борисенка В.К.. у якій він просить суд усунути ОСОБА_2 від спадкування на спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , що проживала у АДРЕСА_1 , а також стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн.

Свої позовні вимоги міський голова обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що проживала за адресою АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_5 тяжко хворіла, потребувала лікування та догляду та перебувала на обліку, як особа, що потребує соціальної допомоги. Жодний із родичів не займався допомогти ОСОБА_5 , не відвідував її, лікуванням не займались. Квартира, що належала ОСОБА_6 перетворювалась на сміттєзвалище, оскільки вона зносила весь непотреб з вулиці, квартира була в антисанітарійному стані. Сусіди постійно і неоднаразово звертались до органів місцевого самоврядування, оскільки не можливо було жити поряд з цією квартирою. Жодний з родичів, а ні сестра, а ні матір, а тим паче відповідач не проявляли інтересу до життя ОСОБА_5 . З 2010 року міська рада неодноразово зверталась до Бориспільської міжрайпрокуратури та Бориспільської ЦРЛ щодо вирішення питання про примусове лікування ОСОБА_5 . Відповідно до висновку КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання смт. Глеваха від 17.02.2010 року ОСОБА_6 потребувала примусового лікування.

У червні 2010 року справа ОСОБА_5 була передана до управління соціального захисту Бориспільської міської ради. На неодноразові звернення мешканців будинку ставилось питання щодо лікування ОСОБА_5 , однак вона відмовлялась від добровільного лікування. 09.03.2010 року було направлено листа до Бориспільської міжрайонної прокуратури з приводу примусового лікування ОСОБА_5 . Були проведені обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5 . Жодних родичів, які б погодились встановити опіку над хворою ОСОБА_5 не було виявлено, а добровільно бажання опікуватись хворою родичкою ніхто не виявив.

08.02.2013 року органи опіки знов звернувся до лікарні з приводу примусового лікування ОСОБА_6 .

Пенсію ОСОБА_6 не отримувала, оскільки за станом здоров`я не оформила це право, жодних матеріальних засобів для існування ОСОБА_5 не мала. Підкормлювали сусіди. За сприянням комунальних служб було вивезено мотлох, який накопичувався у квартирі через те, що ОСОБА_5 збирала його по всьому місту та приносила до квартири, та не давав змогу сусідам до нормального проживання через сморід.

При черговому обстеженні житлових умов було виявлено ОСОБА_5 у край тяжкому стані, про що були повідомлені відповідні служби і її оформлено на лікування, а потім вона була переведена для проживання до Бориспільського центру соціального обслуговування у с. Любарці Бориспільського району.

Однак із закладу ОСОБА_6 втекла. Після цього, за її заявою від 01.06.2021 року ОСОБА_6 була взята на облік для забезпечення гарячим харчуванням. Актом оцінки потреб від 04.06.2021 року встановлено, що одинока ОСОБА_5 , веде асоціальний спосіб життя, бродяжить, має безпорадний стан через погіршення здоров`я, втратила навички по самообслуговуванню. В квартирі відключено газ та світло через борги за сплату комунальних послуг, у помешканні антисанітарія, сморід. Допомагають сусіди, на спілкування особа йде лише з однією сусідкою.

10.06.2021 року між ОСОБА_5 та Бориспільським міським територіальним центром соціального обслуговування було укладено договір про надання безоплатних соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів.

За медичним висновком від 09.06.2021 року ОСОБА_5 мала когнетивні порушення.

10.06.2021 року рішенням управління соціального захисту населення ОСОБА_5 взята на облік до міського територіального центру соціального обслуговування.

Лише, коли ОСОБА_5 вже була вкрай тяжкому стані, у січні 2022 року до суду звернувся ОСОБА_2 , племінник, щодо визнання ОСОБА_5 недієздатною та оформлення над нею опіки, обов`язки щодо якої покласти на іншу особу - ОСОБА_7 .

З часу звернення до суду і до дня смерті ОСОБА_5 за показами свідків (сусіди) , а не ОСОБА_2 , а ні гіпотетичний опікун не займались допомогою ОСОБА_5 , Вона продовжувала знаходитись на обліку у Територіальному центрі соціального обслуговування та забезпечувалась гарячим харчуванням.

Таким чином, все піклування, лікування ОСОБА_5 та усунення антисанітарних умов з квартири ОСОБА_6 було покладено на комунальні служби та управління соціального захисту населення за рахунок бюджетних коштів.

Всі дії Відповідача були направлені на набуття прав на квартиру, а не для надання їй допомоги. Так на думку позивача, цей факт свідчить, що відповідач добре розумів знав про ситуацію із хворобою ОСОБА_8 , знав про відсутність у неї інших родичів (мати помела, сестра зникла), які б мали можливість зайнятись вікуванням. Вже протягом 7 років, із дня досягнення повноліття він не проявляв інтересу до ОСОБА_5 , а інтерес з`явився лише після того, як ОСОБА_5 була оформлена до територіального центру соціального обслуговування у с. Любарці Бориспільського району. На думку позивача це свідчить про бажання відповідача заволодіти майном померлої, а не надання їй дійсної допомоги та лікування.

Позивач вважає, що оскільки у період хвороби померлого громада піклувалася про ОСОБА_5 , а не її племінник, то останнього слід усунути від спадкування в порядку ст.1224 ЦК України.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 26 вересня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. А також витребувано у Бориспільській міській нотаріальній конторі належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Бориспільської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували та просили відмовити.

02 листопада 2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 . У ОСОБА_5 був встановлений синдром силогоманії, що не є розладом психіки та поведінки відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та проблем, пов`язаних зі здоров`ям. Силогоманія полягає у прогресуючій схильності до збереження старих речей, навіть тих, які малоймовірно будь - яким чином можна буде використовувати в майбутньому. Проте даний синдром не впливав на неспроможність ОСОБА_5 обслуговувати себе самостійно, він лише свідчить про те, що вона свідомо обмежила себе соціальними зв`язками та створила для себе всі необхідні умови, які відповідали її душевному комфорту. З огляду на вище зазначене, вона дійсно потребувала допомоги в лікуванні, проте відповідач спеціальними знаннями в галузі медицини не володіє, що свідчить про об`єктивну неможливість надання їй даного виду допомоги. У той же час, ОСОБА_5 відмовлялася у категоричній формі від перебування у медичному закладі, а рішення щодо її примусової госпіталізації не приймалося. З 2008 року ОСОБА_5 повністю перебувала на фінансовому утриманні своєї матері, а після смерті матері фінансово забезпечував її відповідач, який надавав кошти на харчування та ліки під час приїзду у Бориспіль приблизно один раз на місяць. Пенсію та соціальну допомогу ОСОБА_5 не оформлювала. Матеріальну допомогу від держави не отримувала. В 2013 року ОСОБА_5 певний період часу проживала разом з матір`ю, ОСОБА_10 в м. Глухів Сумської області. Проте, в цьому ж році повернулася назад до своєї квартири, адже лише там їй було душевно спокійно та комфортно. Лише 10.06.2021 році між ОСОБА_5 та Бориспільським міським територіальним центром соціального обслуговування було укладено Договір про надання соціальних послуг.

Відповідач зазначає, що категорично не згоден з аргументами, які викладені в позовній заяві та вважає їх такими, які не відповідають дійсним обставинам справи, адже є надуманими та такими, що не відповідають дійсності і свідчать про зловживання правом з боку позивача на право звернення з даною вимогою до суду. Позивачем не доведено факту ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_5 . Протягом 2013-2021 років відповідач на постійній основі здійснював догляд за своєю матір`ю та бабусею, які потребували сторонньої допомоги у зв`язку зі станом здоров`я. У той же час, які саме витрати на утримання ОСОБА_5 були понесені, у якому розмірі, за який період часу, на які потреби стороною позивача не зазначено, як і не подано до суду жодного доказу, що підтверджувало б факт понесення витрат. Неможливість надання необхідної допомоги ОСОБА_5 на постійній основі було зумовлено тим, що у той період часу до 2021 року відповідач був оформлений опікуном бабусі, яка потребувала сторонньої допомоги через стан здоров`я. Проте, відповідач надавав щомісяця ОСОБА_5 грошову матеріальну допомогу. У свою чергу надання соціальних послуг обмежувалися лише видачею ОСОБА_5 обіду два рази на тиждень, що підтверджується поданими позивачем доказами, та відомо відповідачу зі слів померлої тітки. Після початку повномасштабного російського вторгнення в Україну (після 24.02.2022 року) ОСОБА_5 взагалі перестала отримувати харчування від центру соціального обслуговування. Від початку війни жоден представник соціальної служби та позивача не поцікавився життям та здоров`ям померлої ОСОБА_5 . Похованням ОСОБА_5 повністю займався також відповідач, який дистанційно уклав договір з ритуальною службою. Крім того, позивачем не подано до суду разом з позовом належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Суд заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 . В графі батько зазначений ОСОБА_11 , мати ОСОБА_10 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 62 роки у м.Бориспіль Київської області.

Приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. відкрито спадкову справу, після померлої ОСОБА_5 .

До складу спадщини (спадкової маси), яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , увійшла квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 1998 року, зареєстрованого на Київській Універсальній біржі 23 березня 1998 року за №ЕО 264/3258 (а.с.13).

ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 . В графі батько зазначений ОСОБА_13 , мати ОСОБА_12 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_12 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 46 років у м.Глухів Сумської області.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , у віці 84 років у м.Глухів Сумської області.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року закрито провадження у даній цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, - у зв`язку зі смертю особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19-21).

Наказом директора Бориспільського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 11 березня 2022 року ОСОБА_14 , завідуючій відділенням організації надання адресної натуральної та грошової допомоги, наказано зняти з обліку у зв`язку зі смертю: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , особу похилого віку, що проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

10 червня 2021 року між ОСОБА_5 та Бориспільським міським територіальним центром соціального обслуговування укладено договір про надання соціальних послуг (а.с.25-27).

З довідки Пенсійного фонду України вбачається, що гр. ОСОБА_5 не перебуває на обліку в відділі обслуговування громадян №5 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області і пенсію не отримує (а.с.30).

Згідно довідки УПСЗН Бориспільської міської ради Кївської області №7-169 від 09 червня 2021 року ОСОБА_5 не перебуває на обліку і не одержує жодних видів державної соціальної допомоги в управлінні соціального захисту населення Бориспільської міської ради (а.с.31).

З листа начальна відділу Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Прохорової Валентини №2706/21.4-33а від 10 червня 2021 року вбачається, що у відділі відсутні записи про шлюб та народження дітей, складених відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Перевірку проведено по первинним та поновленим паперовим носіям актових записів цивільного стану по м.Бориспіль та Бориспільському району Київської області та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.32).

З медичного висновку КНП «Бориспільський МЦПМСД» від 09 червня 2021 року вбачається, що у ОСОБА_5 наявні вади, що перешкоджають самообслуговуванню: встибуло-координаційний синдром, когнітивні порушення. Здатна частково до самообслуговування. Протипоказань для надання соціальних послуг у територіальному центрі соціального обслуговування немає, може перебувати в колективі (а.с.33).

Рішенням УПСЗН Бориспільської міської ради №2 від 10 червня 2021 року ОСОБА_5 надано соціальну послугу у вигляді натуральної допомоги. Надавач соціальної послуги - Бориспільський міський територіальний центр соціального обслуговування (надання) (а.с.35).

З наказу директора Бориспільського міського територіального центру соціального обслуговування (надання) Фесенко Василя №107 від 10 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , пенсіонерку, одиноку, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 прийнято на обслуговування з 10 червня 2021 року (а.с.38).

З консультативного висновку лікаря психіатра КЗ КОР «Обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання» від 17 лютого 2010 року вбачається, що ОСОБА_5 рекомендована примусова госпіталізація (а.с.40).

З акту від 12 лютого 2010 року вбачається, що при госпіталізації громадянки ОСОБА_5 до КЗ КОР «Обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання» смт. Глеваха остання категорично відмовилася від запропонованого лікування (а.с.43).

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14 листопада 2012 року вбачається, що обстеження проведено за адресою місця проживання гр. ОСОБА_5 . Під час обстеження встановлено, що громадянка ОСОБА_5 вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Зі слів сусідів запалює багаття на балконі, збирає увесь непотріб на смітниках і приносить у своє помешкання, тому у квартирі і біля квартири увесь час неприємний запах. Вона ніде не працює з 2008 року, трудова книжка знаходиться на останньому місці роботи (аеропорт «Бориспіль»). На момент обстеження в квартирі на підлозі лежала велика кількість недопалків від цигарок, була включена газова конфорка, світлом і водою у ванній не користується, тому у квартирі жахливо брудно, для освітлення використовує свічки. Виходячи з вищенаведеного ОСОБА_5 страждає на психічні розлади і потребує примусового лікування в психоневрологічному закладі (а.с.52-53).

З листа головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №56 від 26 лютого 2013 року вбачається, що 13.02.2015 р. вдома за адресою АДРЕСА_1 , була оглянута лікарем-психіатром гр. ОСОБА_5 , у присутності дільничною міліціонера ОСОБА_15 та сестри медичної психіатричного кабінету ОСОБА_16 . Хвора самостійно відчинила двері, дозволила пройти до квартири, запитавши документи згідно яких має проводитися огляд. На питання відповідає в плані заданого. В поведінці спокійна. Галюцинації заперечує, поведінкою не виявляє. Маячні ідеї не висловлює. Агресивних проявів на момент огляду не спостерігається. В квартирі накурено, зберігається багато речей в мішках та картонних коробках. Вдягнена охайно. В квартирі відсутні газ та світло (працює 1 розетка). Захарещеність квартири речами в коробках, пояснює, що весною переїжджає до мами в м. Гладків. На запитання де бере гроші на проживання, так як громадянка не працює, відповідає, що їй гроші присилає мама. Сусід з під`їзду назвав її «чудною». Скандали з сусідами заперечують. Сусідка з 96 квартири, відповіла, що вона нічого не знає і претензій до ОСОБА_5 не має. На момент огляду гр. ОСОБА_5 13.02.2013 року психіатричних показань застосування примусових заходів у вигляді примусової госпіталізації до психіатричної лікарні не має. Психіатричний стан ОСОБА_17 не погіршився з моменту огляду 17.02.2010 року в КЗ КОР «ОПНМО» (а.с.60).

З акту обстеження житлово-побутових умов від 13 серпня 2019 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_5 , знаходиться в антисанітарному стані, потребує очищення від сміття (а.с.70-71).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання виданого депутатом Бориспільської міської ради ОСОБА_18 від 13 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 потребує психіатричного огляду (а.с.72).

З листа директора КНП «ББЛІЛ» №187 від 19 серпня 2019 року вбачається, що 31 січня 2017 року лікарем-психіатром Бориспільської ЦРЛ була подана заява до Бориспільського міськрайонного суду щодо примусового огляду ОСОБА_5 , яка при виїзді до неї для проведення огляду згоди не надала. Суд залишив заяву без руху в зв`язку з відсутністю «жодної підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, передбаченої ч.3 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу». Для проведення повторного огляду просить надати документи, що дадуть підстави для проведення психіатричного огляду в примусовому порядку ст.11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» (а.с.73).

З висновку оцінки потреб особи за 2021 рік вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Остання є дієздатною, не працює, одинока, родини немає. Основними ознаками СЖО та чинниками, що їх спричинюють є похилий вік, часткова втрата пам`яті. Особа замкнута, не слідкує за станом здоров`я, не дотримується санітарно-гігієнічних норм. Особа має хворобу, яка потребує тривалого лікування та підтримки у гарячому харчуванні. Декілька років бродяжить, відключено газ і світло. Особа потребує надання натуральної допомоги (гаряче харчування) (а.с.80-81).

Долучений позивачем епікриз з медичної картки стаціонарного хворого (а.с.34) суд оцінює критично, оскільки він нечитабельний із-за поганої якості копіювання, що позбавляє суд можливості дослідити даний документ.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона була сусідкою померлої ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 бачила відповідача ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що у грудні 2021 року з відповідачем забирали тітку і їздили до лікарні. Відповідач в його присутності давав тітці продукти на 600-700 гривень та грошові кошти. До смерті ОСОБА_2 до тітки з`їжджав 10 разів.

Як вказав у позовній заяві позивач, відповідач за життя ОСОБА_5 не надавав їй жодної допомоги (матеріальної, моральної), не піклувався про неї, не утримував.

За статтею 1216 та статтею 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України, передбачено право на спадкування, яке відповідно, мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Підстави усунення від права на спадкування передбачені статтею 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її частини третьої, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Крім того, факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо допомоги спадкодавцю встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому враховується поведінка особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої статті 1224 Цивільного Кодексу України стосується всіх спадкоємців за законом, навіть й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

На підтвердження наявності підстав для усунення відповідача від спадкування позивачем до позову долучені договір про надання безоплатних соціальних послуг від 10 червня 2021 року, довідку Пенсійного фонду України, довідку про перебування ОСОБА_5 про перебування на обліку Управлінні соціального захисту населення Бориспільської міської ради від 09 червня 2021 року, медичний висновок КНП «Бориспільський МЦПМСД» від 09 червня 2021 року, рішення про надання соціальних послуг (натуральна допомога) №2 від 10 червня 2021 року, наказ №107 від 10 червня 2021 року про прийняття на обслуговування підопічної у відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги, лист головного лікаря Бориспільської ЦРЛ від 14 грудня 2009 року, консультативний висновок, витяг з протоколу засідань опікунської ради №1 від 08 лютого 2013 року та звернення мешканців будинку. Дані обставини на думку позивача підтверджують факт того, що піклуванням, доглядом та матеріальним забезпеченням ОСОБА_5 займалася територіальна громада, а ОСОБА_2 взагалі не займались піклуванням, доглядом та матеріальним забезпеченням ОСОБА_5 .

Крім того, позивачем було надано копії актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14 листопада 2012 року, від 13 серпня 2019 року, від 13 серпня 2019 року та 13 серпня 2021 року, акт та висновок оцінки потреб ОСОБА_5 від 04 червня 2021 року.

З аналізу статті 1224 ЦК України вбачається, що для усунення від спадкування має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Тобто, в судовому засіданні повинно бути чітко доведено те, що спадкоємець ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

А ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2019 року у справі № 589/3209/16-ц, постанова від 22 жовтня 2018 року у справі № 644/7044/15-ц).

Також у справі № 727/3905/16-ц Верховний Суд зазначив, що правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю; який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу; існує потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_5 перебувала у безпорадному стані через похилий вік чи мала певну хворобу, (каліцтво), через яку також перебувала у безпорадному стані.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_5 потребувала допомоги саме відповідача, який умисно ухилявся від надання допомоги при можливості її надання.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, як і належного обґрунтування існування сукупності обставин, на підставі яких можливо вирішення питання щодо наявності підстав для усунення від спадкування, зокрема відповідача ОСОБА_2 .

Надані позивачем суду докази судом оцінюються критично, оскільки вони не є належними та достатніми доказами у вказаній справі.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (стаття 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем не доведено суду та не надано належних, достатніх та допустимих доказів існування обставин, з якими норми чинного законодавства України пов`язують можливість усунення від спадкування спадкоємців, відповідача у цій справі, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір, відповідно до статті 141 ЦПК України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,10,12,13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Бориспільської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 грудня 2022 року.

Суддя Чирка С.С.