Справа № 577/3496/21
Провадження № 2/577/31/22

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2022 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,
з участю секретаря Цуканової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі Сумської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та прохає стягнути з відповідача на його користь заподіяну дорожньо-транспортною пригодою матеріальну шкоду в розмірі 87 318 грн 99 коп і моральну шкоду в розміру 60 000 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3 178 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн та. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 грудня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Клубній в м. Конотопі Сумської області, в порушення вимог п.п. 12.3, 12.1. Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено Меган» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що стояв на правому боці узбіччя. Під час зіткнення автомобілів поряд з ними в русі опинився автомобіль марки «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який також зазнав механічних пошкоджнень. Право керування та розпорядження автомобілем марки «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 належить йому на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 24 червня 2012 року.
Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2021 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Як вбачається з висновку судової автотехнічної експертизи № 439 від 05 квітня 2021 року в діях водія автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 Пальохи ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху та пошкодження його автомобіля «Фольксваген Пассат 1,8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , йому була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 87 318 грн 99 коп.
На час заподіяння автомобілю «Фольксваген Пассат 1,8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з вини відповідача механічних пошкоджень, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, а тому він звернувся до МТСБУ, розраховуючи на страхову виплату як учасник бойових дій, який наділений правом на певні пільги. Проте відсутність документального оформлення його прав на автомобіль як власника майна не дозволила йому скористатися вказаною пільгою.
Також, в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, що призвели до негативних змін у його житті: негативні переживання та спогади; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі фізичних незручностей, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервовість, дратівливість. В момент дорожньо-транспортної пригоди він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності. Тому прохає стягнути з відповідача в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 60 000 грн 00 коп.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2021 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 25).
Відповідно до ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 вересня 2021 року підготовче провадження у справі було закрите та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 35).
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Його представник - адвокат Кухта В.Б. надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (а.с. 101).
Частиною 6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 98-99 ), заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відзив на позовну заяву ОСОБА_2 наданий не був.
Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали справи № 577/5092/20, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Як вбачається з постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2021 року у справі № 577/5092/20, встановлено, що 17 грудня 2020 року о 17 год. 25 хв. по вул. Клубній в м. Конотопі Сумської області ОСОБА_2 керував автомобілем «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, в наслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв попереду, після чого здійснив наїзд на автомобіль «Рено Меган» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований біля правого узбіччя, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 7, 73, а. 34, 56 справи № 577/5092/20).
Проте з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_2 допустив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок якої автомобіль марки «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 отримав механічни пошкодження відбулася 14 грудня 2020 року о 17 год. 25 хв. по вул. Клубній в м. Конотопі Сумської області (матеріали справи про адміністративне правопорушення № 577/5092/20).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2021 року у справі № 201/5993/18, у випадку закриття провадження через строки, суди повинні дивитися чи дає відповідь постанова на питання хто ж винен у ДТП, навіть без притягнення винуватця до відповідальності. І в такій частині постанова матиме обов`язковий характер і питанні визначення винної особи у питання відшкодування збитків.
У п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Як вбачається з висновку експерта № 409 від 05 квітня 2021 року, у дорожній ситуації, яка склалася 14 грудня 2020 року, в діях водія автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 Пальохи ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали. При дотриманні водієм ОСОБА_2 контролю руху свого автомобіля, технічна можливість для водія автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 запобігання зіткнення з автомобілем «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 визначалася шляхом виконання вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. З урахуванням механізму зближення транспортних засобів до місця зіткнення, яке відбулося між передньою частиною автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з задньою частиною автомобіля «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в діях водія автомобіля «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Гайдая ОСОБА_4 не вбачається невідповідності вимогам пунктів Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Діями водія автомобіля «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 Гайдая ОСОБА_4 не визначалася технічна можливість запобігання попутного зіткнення з автомобілем «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , а запобігання вказаного зіткнення визначалося односторонніми діями водія автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 Пальохи ОСОБА_3 (а.с. 57-60, а. 27-30 справи № 577/5092/20).
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі довіреності, виданой йому 24 червня 2012 року ОСОБА_5 . Вказана довіреність посвідчена нотаріально та строк її дії становить 15 років (а.с. 55).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
З аналізу ст. ст. 238, 244 ЦК України вбачається, що довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а тому згідно довіреності від 24 червня 2012 року до позивача не перейшло право власності на автомобіль марки «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 від ОСОБА_5 , оскільки, видачу довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль.
Довіреність свідчить про наявність між особою, що її видала, та особою, якій видано довіреність, правовідносин, що є представницькими відносинами.
Видача довіреності на володіння, користування й розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором і не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
Враховуючи зазначене, позивач ОСОБА_1 не є власником автомобіля марки «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі довіреності.
В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є право володіння та право користування (сервітут). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.
З аналізу змісту ч. 3 ст. 386 ЦК України та ст. 396 ЦК України слідує, що право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має як власник майна (ч. 3 ст. 386 ЦК Укркїни), так і особи, які мають речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК України).
Як орієнтує Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 13 своєї постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 беррехня 2913 року № 4, враховуючи, що відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Позивач ОСОБА_1 , відповідно до ст. 395 ЦК України, має речове право на чуже майно на підставі довіреності від 24 червня 2012 року, та, відповідно, має право на відшкодування заподіяної йому шкоди.
За таких обставин при розгляді справи судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 була заподіяна шкода з вини відповідача ОСОБА_2 , яка має бути відшкодована останньому.
Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника автомобіля марки «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована не була.
Згідно підп. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнимх засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
З листа Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України, який адресований ОСОБА_1 , вбачається, що останньому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с.16).
Відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 14 січня 2020 року по вул. Клубній в м. Конотопі Сумської області у автомобіля «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди мали місце: деформація заднього бампера, деформиація заднього правого крила, деформація багажника, пошкодження заднього правого крила, деформація заднього лівого крила (а. 2 справи № 577/5092/20).
Згідно протоколу технічного огляду колісного транспортного засобу від 05 лютого 2021 року встановлено, що у автомобіля «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 були пошкоджені: кришка багажного відсіку; задня панель, крило ЗП (жорстка деформація), арка колеса ЗП (внутрішня деформація), підкрилок колеса ЗП, лонжерон ЗП (деформація), ущільнювач багажника, бампер задній, ліхтар ЗП, панель підлоги багажного відсіку, ліхтар ЗП (тріщина), підсилювач бамперу заднього,паливний бак, крило ЗП (деформація), огляд проводила експерт ОСОБА_6 (а.с.12).
За ремонтною калькуляції № 01/02/21 від 12 лютого 2021 року загальна вартість ремонту «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 87 318 грн 61 коп (а.с.13-14).
За ремонт вищевказаного автомобіля позивачеві був виставлений рахунок на загальну суму 93 857 грн 00 коп (а.с. 40).
Проте відповідно до звіту № 01/02/21 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 14 лютого 2020 року ринкова вартість пошкодженого колісного транспортного засобу на момент пошкодження становила 57 663 грн 36 коп, вартість відновлювального ремонту КТЗ (з врахуванням ПДВ 20% на замінні складові та матеріали) становить 87 318 грн 61 коп, вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ становить 41 250 грн 43 коп, вартість матеріального збитку складає 57 663 грн 36 коп (а.с. 8).
Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, звертає увагу судів, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Вартість відновлюваного ремонту належного ОСОБА_1 автомобіля марки «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з урахуванням ПДВ становить 87 318 грн 61 коп , що значно перевищує його ринкову вартість без урахування пошкоджень, отриманих у ДТП, яка складає 57 663 грн 36 коп .
Відповідно розмір матеріального збитку, завданого позивачеві ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 , дорівнює ринковій вартості автомобіля марки «Фольксваген Пассат 1.8» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент пошкодження і складає 57 663 грн 36 коп.
За таких обставин з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, слід стягнути 57 663 грн 36 коп.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди в розмірі 60 000 грн 00 коп, то, згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Частинами 3 та 4 вищевказаної норми закону також визначено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що заподіяна йому моральна шкода полягає у моральних стражданнях, що призвели до негативних змін у його житті: негативні переживання та спогади; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі фізичних незручностей, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервовість, дратівливість. В момент дорожньо-транспортної пригоди він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності.
Суд звертає увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Таким чином, з урахуванням глибини і тривалості моральних страждань позивача ОСОБА_1 , які були викликані пошкодженням його майна, суд вважає, що з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди слід стягнути 5 000 грн 00 коп, що буде справедливим, відповідатиме принципам розумності та виваженості.
Позивач прохає стягнути на його користь понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 3 178 грн 00 коп, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп.
При зверенні з позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3 178 грн 00 коп (а.с. 1).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 366 грн 54 коп (3 178 грн 00 коп х 43 % - процент, на який задоволені позовні вимоги).
Що стосується стягнення витрати на професійну правничу допомогу, то, відповідно до ч.ч. 2 - та 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані: витяг із договору про надання правової (правничої) допомоги № 02/12/20-а, укладений 17 грудня 2020 року між адвокатом Кухтою Г.Є. та позивачем ОСОБА_1 (а.с. 20); квитанція до прибуткового касового ордера про сплату 10 000 грн 00 коп (а.с. 15 зв.); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 1 зв.).
Позивачем ОСОБА_1 надані докази, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи зазначене з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати на професійну првничу допомогу в розмірі 4 300 грн 00 коп (10 000 грн 00 коп х 43 % - процент, на який задоволені позовні вимоги).
Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 15,16, 23, 238, 244, 386, 395, 396, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 134, 137, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284, 354 ЦПК України
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 57 663 грн 36 коп (п`ятдесят сім тисяч шістсот шістдесят три грн. 36 коп) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та 5 000 грн 00 коп (п`ять тисяч грн 00 коп) в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, всього 62 663 грн 36 коп (шістдесят дві тисячі шістсот шістдесят три грн. 36 коп).
В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 366 грн 54 коп (одна тисяча триста шістдесят шість грн 54 коп) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 300 грн 00 коп (чотири тисячі триста грн 00 коп), всього 5 666 грн 54 коп (п`ять тисяч шістсот шістдесят шість грн 54 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо повне заочне рішення суду не було вручене відповідачу у день його проголошення, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

відповідач: ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Рішення у повному обсязі складено 07 листопада 2022 року.

Суддя Ярмак О. М.