КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5663/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022року місто Київ

справа № 761/28272/20

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2020 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом відповідача, в якому просив стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на свою користь:

матеріальну шкоду - 17000 грн.;

пеню - 75480 грн.;

фінансові витрати за надані медичні послуги - 1127 грн.

моральну шкоду - 5000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він має картку № НОМЕР_1 з рахунком НОМЕР_2 і додатковим рахунком згідно договору SAMDNWFC5 від 27 грудня 2019 року, відкритих у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Вказував, що в період з 13 квітня 2020 року з його рахунку було незаконно списано 17000 грн.

Зазначав, що 02 червня 2020 року ним на адресу відповідача було направлено вимогу-претензію про повернення незаконно списаних коштів, однак листом від 10 липня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив, що його вимоги є безпідставними.

Позивач посилався на те, що відповідач не мав права самостійно списувати з його рахунку кошти, оскільки це суперечить вимогам закону, а тому вважає, що відповідач повинен повернути йому неправомірно списані кошти та сплатити пеню за несвоєчасне повернення коштів у сумі 75480 грн.

Вказував, що у зв`язку з хвилюванням з приводу неправомірного списання коштів, у нього загострилось хронічне захворювання, а тому він був змушений звернутися до медичного закладу, понісши фінансові витрати в розмірі 1127 грн.

Зазначав, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не надано доказів виконання умов законодавства про захист прав споживачів, не надано ніякого підтвердження отримання копії кредитного договору споживачем.

Зазначав, що в рішенні судом першої інстанції фактично не було достеменно досліджено обставини та обґрунтування позивача, в тому числі, що відображено в позовній заяві.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників, у зв`язку з чим, позивач став клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відкритим рахунок НОМЕР_2 .

31 травня 2018 року позивач підписав з відповідачем заяву про актуалізацію даних преміальної картки та просив встановити йому кредитний ліміт в розмірі 100000 грн.

З довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що позивачу була видана картка № НОМЕР_1 , дата відкриття 23 травня 2018 року, термін дії - 05/21.

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про актуалізацію даних преміальної картки та встановленням кредитного ліміту в сумі 200000 грн.

26 грудня 2019 року позивач та відповідач підписали паспорт споживчого кредиту по преміальних картках.

Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту сторони при підписані погодили основні умови кредитування, а саме: тип та розмір кредиту, строк кредитування до 240 місяців, відсоткову ставку в розмірі 37,2 %, орієнтовну сукупну вартість кредиту та інші умови.

Вказаний паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень або застережень.

Таким чином, підписавши вказаний паспорт споживчого кредиту, який є складовою частиною кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статтей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що 13 квітня 2020 року з його рахунку було незаконно списано грошові кошти в розмірі 17000 грн.

Заперечуючи проти позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказував на те, що у позивача була наявна заборгованість по картці, а тому після внесення коштів на картку ОСОБА_1 з неї було вписано вказані кошти на погашення цієї заборгованості.

Як вбачається з виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковому рахунку по договору SAMDNWFC5 від 27 грудня 2019 року, позитивний баланс на картці № НОМЕР_1 (наявність власних коштів позивача) останній раз був 20 липня 2018 року, а в подальшому всі операції по картці позивач здійснював за рахунок встановленого банком кредитного ліміту.

З деталей операції встановлено, що станом на 13 квітня 2020 року, до здійснення спірної операції, баланс по картці позивача становив мінус 189726,86 грн., а після переказу коштів ОСОБА_3 на картку позивача у розмірі 17000 грн., відмінний баланс картки зменшився і став 172726,86 грн., тобто заборгованість перед банком зменшилась за рахунок переказу 17000 грн.

Відповідно до пункту 5 паспорту споживчого кредиту, повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 17000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки операція по списанню з картки ОСОБА_1 вказаної спірної суми відбулась у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що передбачено паспортом споживчого кредиту, зі змістом якого позивач погодився під час його підписання та підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказані вимоги є похідними від вимог про стягнення з відповідача безпідставно списаних коштів, а тому вони також задоволенню не підлягають.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач також просив стягнути з відповідача фінансові витрати за консультацію лікаря в розмірі 1127 грн. та відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн., яка була завдана внаслідок неправомірних дій відповідача.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки судом першої інстанції не було встановлено, що діями відповідача позивачу була завдана шкода, отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди та фінансових витрат за консультацію лікаря.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем були порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», у тому числі здійснення нечесної підприємницької практики, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: