У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Хортицького ВІДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , третя особа Восьма запорізька нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2022р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту належну йому на праві спільної власності квартиру АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.4, ч.1 ст.13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюєть у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Так, відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р. (далі Закон №606-XIV), з 05.10.2016р. - ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р. (далі Закон №1404-VIII) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст.50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав,

державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст.40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.59 Закону №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, у разі, якщо опис та арешт майна боржника проводився державним/приватним виконавцем в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду у цивільній справі, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів вбачається, що арешт на його частку в спірній квартирі було накладено державним виконавцем Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі Пасічним М.Г. постановою АА №759302 від 15.11.2004р. в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-3413/2004, виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя на підставі рішення суду від 06.-09.2004р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в загальній сумі 12498,75грн.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що вказане рішення ним виконано повністю, виконавчого провадження на даний час не існує, за інформацією ВДВС воно знищено у зв`язку з закінченням строків зберігання. За таких обставин наявність арешту майна протиправно позбавляє його гарантованого права вільно розпоряджатись своєю власністю, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з цим позовом.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки був боржником у виконавчому провадженні, арешт на його нерухоме майно було накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження і законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Таким чином, вказане питання не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим у відкритті провадження в цивільній справі за вказаним позовом ОСОБА_1 слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Керуючись ст.2, п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Хортицького ВІДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , третя особа Восьма запорізька нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Копію ухвали з позовними матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення направити позивачу ОСОБА_1 для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А.Мурашова

21.12.2022