Справа №519/217/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.05.2022 року м. Южне
Южний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Лемця С.П.,
при секретарі судового засідання Коршак Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, який обґрунтовано тим, що він перебуває у родинних відносинах з відповідачами, які йому відповідно доводяться: ОСОБА_3 - донька, ОСОБА_4 - син (неповнолітній), ОСОБА_5 - колишня дружина.
Між ними виник спір щодо порядку користування його майном квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана квартира належить йому відповідно договору дарування №634 від 16.03.2005.
У вказаній вище квартирі вони спільно проживали однією сім`єю до 2012 року, з колишньою дружиною та дітьми. З 2012 року він перестав проживати в даній квартирі в зв`язку з фактичним припиненням між ним та ОСОБА_5 шлюбних відносин. 20.09.2012 року Южним міським судом Одеської області було винесено рішення №1533/785/2012 про розірвання шлюбу.
В даній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають колишня дружина - ОСОБА_5 , донка - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4 . Син та колишня дружина проживають в квартирі матері колишньої дружини. Його донька проживає в Польщі, відповідно потреби в проживанні в даній квартирі немає.
У січні 2022 року в нього виникла необхідність проживання в вище зазначеній квартирі. Ключів від квартири у нього немає, коли він мав намір потрапити в дану квартиру його не впустили.
Його неодноразові звернення з проханням впустити до квартири та надати можливість користування квартирою відповідач ОСОБА_5 постійно ігнорує.
В результаті такої поведінки змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
За даними технічного паспорту спірна квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 58,1 кв.м., жилою площею 26,2 кв.м., коридору площею 7,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні площею 0,8 кв.м. та кухні площею 7,2 кв.м.,1 кімната 15,6 кв.м., 2 кімната 10,6 кв.м. Дана квартира, розташована на 1 поверсі 9 поверхового будинку.
В даній квартирі зареєстровані всі вище зазначені особи.
Позивач вважає, що необхідно встановити наступний порядок користування вищевказаною квартирою між вище зазначеними особами зокрема виділити у користування ОСОБА_1 окрему житлову кімнату площею 10,6 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 окрему житлову кімнату площею 15,6 кв.м. Усі підсобні приміщення: кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню - залишити у спільному користуванні.
Вважає, що встановлення порядку користування квартирою не порушить права відповідачів.
Встановлення порядку користування квартирою, необхідне позивачу для того, щоб уникнути постійних суперечок та конфліктів між вище зазначеними особами.
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 24.03.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, із заявами та клопотаннями не зверталися.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи рішенням Южного міського суду Одеської області від 20.09.2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірваний.
Від шлюбу мають двох дітей, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).
Позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності (відповідно договору дарування №634 від 16.03.2005)квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.17).
За даними технічного паспорту спірна квартира площею 58,1 кв.м. складається з двох кімнат житловою площею 26,2 кв.м., зокрема перша кімната 15,6 кв.м., друга кімната 10,6 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м., вбиральні 0,8 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., коридору 7,1 кв.м. Дана квартира, розташована на 1 поверсі 9 поверхового будинку (а.с.14-16).
Згідно довідки про склад сім`ї від 20.01.2022, виданої головою ОСББ «Приморська 21» у вищевказаній квартирі, окрім позивача зареєстровані: донька ОСОБА_6 , колишня дружина ОСОБА_7 , син ОСОБА_4 (а.с.11).
Із клопотаннями про призначення експертизи сторони не звертались.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Вирішуючи спір про визначення порядку користування житловим приміщенням, що належить особам на праві спільної часткової власності, суд повинен перевірити, яка частина житлової площі належить кожному із співвласників, встановити ідеальну частку кожного із них, з`ясувати, чи можливо виділити ці частки їм у користування та чи відповідає частка, виділена кожному із співвласників, його частці у спільному майні та чи не порушуються при цьому права співвласників на їхні частки у спільному майні.
Пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що права ОСОБА_1 , як законного власника, щодо володіння та користування належною йому квартирою порушені та підлягають захисту у спосіб визначений позивачем, а саме шляхом встановлення порядку користування квартирою.
При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки він є власником спірної квартири, запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування спірною квартирою не суперечить вимогам закону і іншого варіанту відповідачами не було надано.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 265, 280-289 ЦПК України, ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 :
виділити у користування ОСОБА_1 окрему житлову кімнату площею 10,6 кв.м.;
виділити у користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 окрему житлову кімнату площею 15,6 кв.м.
Усі підсобні приміщення: кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню залишити у спільному користуванні.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП суду невідомо, паспорт НОМЕР_2 , виданий Южненським МВ УМВС України в Одеській області 17.10.2005, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП суду невідомо, паспорт НОМЕР_3 , виданий Южненським МС ГУДМС України в Одеській області 04.07.2013, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Южного міського суду Сергій ЛЕМЕЦЬ