Справа № 214/3636/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/3636/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини в порядку спадкування за законом шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, -

Представники: від позивача - адвокат Кафтасьєва Г.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою 12 травня 2021 року, в якій просив суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 він значився за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживав з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Хоча й батько позивача - ОСОБА_4 також значився зареєстрованим в квартирі, однак фактично в ній не проживав, а будучи розлученим з ОСОБА_4 з 1981 року - не належав до кола спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом. ОСОБА_2 - рідний брат позивача та відповідно син ОСОБА_4 , який на момент смерті матері з нею не проживав та жодних дій, які б свідчили про фактичне прийняття ним спадщини після її смерті не вчинив. Натомість ОСОБА_1 після смерті матері залишився проживати в зазначеній квартирі, здійснював оплату житлово-комунальних послуг, проводив поточні ремонти, мав на руках оригінали правовстановлюючих документів на неї, ощадну книжку ОСОБА_4 , тобто вчиняв дії, які свідчать про фактичний його вступ в управління спадковим майном - фактичне прийняття спадщини. З огляду на те, що за життя мати не складала заповіту чи спадкового договору, позивач як рідний син, тобто спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом, звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. з метою оформлення спадкових прав, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище квартиру. Іншим спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом є його рідний брат - син спадкодавиці ОСОБА_2 . Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. заведено спадкову справу, однак постановою від 05 квітня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 визначеного ст.549 ЦК УРСР 6-місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , що можливо підтвердити шляхом встановлення цього факту за правилами ЦК УРСР, тому з метою захисту своїх спадкових прав та їх подальшої реалізації він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15 червня 2021 року (головуючий суддя Гринь Н.Г.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання. Задоволено клопотання позивача про витребування копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22-23).

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №120 від 28 вересня 2021 року та протоколу матеріали цивільної справи передано в провадження судді Ткаченку А.В. (а.с.40, 41).

Відповідно до ч.11 ст.33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених ЦПК України.

Як слідує з ч.2 ст.34 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії судового розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

За даних обставин цивільну справу №214/3638/21 прийнято до провадження суддею Ткаченком А.В. з призначенням до розгляду зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням до судового розгляду по суті (а.с.46).

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення / поновлення провадження по справі судом не вживались.

Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача - адвокат Кафтасьєва Г.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , пред`явлені вимоги підтримала, відповідач ОСОБА_2 - визнав, про що поштовою кореспонденцією подав відповідну заяву, написану власноруч.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Керуючись положеннями ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України, а саме визнання у відповідності до вимог ст.206 ЦПК України, відповідачем позову, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 - позивач по справі, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Новоекономічне Донецької області. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 від 17 грудня 1964 (а.с.10).

Шлюб між батьками позивача було розірвано 18 червня 1981 року, що слідує зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 02 липня 1981 року (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, свідченням чому є свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_3 від 18 листопада 1996 року (а.с.9).

Оскільки спадкові правовідносини виникли після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 01 січня 2004 року, тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР (п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, абз.3 п.1 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

За життя мати позивача - ОСОБА_4 набула у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу від 25 липня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Умріхіною К.А., зареєстрованого в реєстрі за №1-4075, житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12). Право власності за ОСОБА_4 зареєстроване в КП «Криворізьке БТІ» 10 серпня 1995 року, про що є відповідна відмітка на останньому аркуші договору як правовстановлюючого документу (а.с.12-зворот).

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Оскільки за життя ОСОБА_4 заповітів чи спадкових договорів не складала та у нотаріальному порядку не посвідчувала (відповідно до даних в Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру, а.с.30-зворот), спадкування належного їй за життя майна здійснюється в порядку спадкування за законом відповідно до визначеної черговості.

Згідно зі ст.529 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У силу ст.529 ЦК УРСР позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт родинних відносин між ними як між рідними матір`ю та сином підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 17 грудня 1964 (а.с.10).

Іншим спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом є ОСОБА_2 - відповідач по справі. Факт родинних відносин між ним та ОСОБА_4 як між рідними матір`ю та сином підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13 листопада 1969 року (а.с.74) та рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року у справі №214/3636/21 (згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень).

Інших спадкоємців за законом, які б належали до першої черги спадкування, в ході судового розгляду судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів спадкової справи №48/2021 (номер у Спадковому реєстрі 67440664), відкритої після смерті ОСОБА_4 , та витребуваної судом(а.с.27-37), встановлено, що після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом 01 квітня 2021 року звернувся лише ОСОБА_1 - син спадкодавиці. З матеріалів спадкової справи встановлено, що з 26 вересня 1995 року та до моменту смерті ОСОБА_4 значилася зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї за вказаною адресою значився зареєстрованим її колишній чоловік ОСОБА_4 - з 15 листопада 1996 року (знятий з обліку 06 квітня 2017 року у зв`язку зі смертю), що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №5997 від 30 березня 2021 року (а.с.35-зворот).

У свою чергу, ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 - з 16 листопада 1990 року та станом на момент ухвалення рішення, про що свідчить відповідна відмітка в паспорті громадянина України, виданому на його ім`я (а.с.6-зворот).

Постановою нотаріуса від 05 квітня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 її синові ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з пропуском визначеного ст.549 ЦК УРСР строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.36). З огляду на наведене, суд вважає доведеним твердження позивача про те, що він позбавлений можливості в позасудовому порядку довести факт прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , а встановлення такого юридичного факту безпосередньо породжує для нього юридичні наслідки та надає можливість реалізувати спадкові права.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З положень ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст.ст.549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У силу ст.12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права. Саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У даному випадку фактом вступу ОСОБА_1 у володіння спадковим майном є фактичне проживання його в належній спадкодавиці ОСОБА_4 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та на даний час, свідченням чому є акт з місця мешкання з підписами сусідів, засвідчений ТОВ «Житлосервіс-КР» від 05 вересня 2022 року (а.с.91). Крім того ОСОБА_1 самостійно утримує вказане житлове приміщення, здійснює оплату житлово-комунальних послуг, підтвердженням чому є копії відповідних квитанцій (а.с.70-73, 92-98), що свідчить про вчинення ним дій в результаті управління спадковим майном. Наявність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на житлове приміщення зберігальної книжки, у сукупності із зазначеними вище обставинами є черговим свідченням доведеності факту прийняття ним спадщини.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визнання відповідачем позову, та приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання позивачем юридичних питань в сфері правовідносин спадкування після смерті його матері ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про можливість достовірно встановити вступ ОСОБА_1 у володіння та управління спадковим майном в шестимісячний строк після смерті матері. Таким чином, суд вважає за можливе заявлені вимоги задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.142 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого згідно з квитанцією №9232-83 від 12 травня 2021 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.1) при поданні позову, за рахунок коштів з Державного бюджету України, що становить 454 грн., інші 50% судового збору (454 грн. відповідно) - стягнути з відповідача на його користь. Доказів, які б визначали можливість звільнення відповідача від сплати судового збору відповідачем не надано. Вимог про відшкодування інших процесуальних витрат по справі, із їх підтвердженням відповідними доказами, позивач не заявляв.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 206, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини в порядку спадкування за законом шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом його вступу у володіння та управління спадковим майном.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з державного бюджету судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку загального позовного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк не більш як 10 днів з дня закінчення розгляду справи.

Рішення суду складено та підписано без проголошення 16 грудня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко