ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9444/21 Номер провадження 22-ц/814/4673/22Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції в Полтавській області, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції в Полтавській області, про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що в провадженні Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 11 березня 2020 року за №0000857, яке розпочате на підставі її повідомлення про злісне ухилення ОСОБА_2 від сплати коштів на утримання дітей (аліментів), його дії щодо приховування доходів спрямовані на невиконання рішення суду та призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму, що перевищують виплати за три місяці відповідних платежів. У вказаному кримінальному провадженні вона є потерпілою.

За півтора роки досудового слідства за ч. 1 ст. 164 КК України особі, що вчинила кримінальне правопорушення не повідомлено про підозру. Постановою слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області Басістої Я.С. від 30 червня 2020 року провадження закривалось. За її скаргою вказана постанова слідчого скасовано ухвалою слідчого судді.

З огляду на систематичну бездіяльність уповноважених осіб Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області та Кременчуцької окружної прокуратури вона вимушено протягом 2019-2021 років 12 разів звертатись до слідчого судді за поновленням прав.

Вважає, що незаконними рішеннями та діями посадових осіб Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області та Кременчуцької окружної прокуратури з приводу закриття зазначеного кримінального провадження, тривалого та неефективного проведення досудового розслідування, відсутності належного процесуального керівництва з боку відповідного прокурора їй завдана моральна шкода, яку оцінює у розмірі 100 000 грн. та просить стягнути з відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2022 рокуУ задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції в Полтавській області, про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1000 грн. віднести на рахунок держави.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погодившись з зазначеним рішенням його оскаржила ОСОБА_1 . Просила рішення суду скасувати та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, поведінці заявника та органів влади, а також ігноруванню клопотань ОСОБА_1 поданих у межах кримінального провадження. Звертає увагу на тривалість досудового розслідування.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Полтавська обласна прокуратура просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2018 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

У провадженні СД Кремнчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000857 від 11 березня 2020 року за ч.1 ст. 164 КК України по факту ухилення від сплати аліментів ОСОБА_2 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 липня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області Басістої Я.С. від 30 червня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11 березня 2020 року до ЄРДР за №0000857 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Листом від 10 вересня 2020 року за вих. № 120п-2187-20 у вказаному кримінальному провадженні процесуальним керівником з метою проведення швидкого та повного досудового розслідування вносились вказівки про необхідність проведення ряду слідчих дій.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід інспектора сектору дізнання Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області Наріжної В.Г. у кримінальному провадженні №0000857 відмовлено.

Листом Кременчуцької місцевої прокуратури від 11 грудня 2020 року вих. 32-167-20 ОСОБА_1 повідомлено, що за результатами розгляду звернення та відповідно до ст. 306 КПК України, заступником керівника Кременчуцької місцевої прокуратури надано відповідному прокурору обов`язкові до виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій. Процесуальним керівником у кримінальному провадженні ініційовано питання перед керівником органу досудового розслідування про відсторонення дізнавача та надано вказівки начальнику СД Кременчуцького ВП ГУНП у Полтавській області, які є обов`язковими до виконання. Досудове розслідування триває, його хід перебуває на контролі місцевої прокуратури.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано дізнавача сектора дізнання Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області в провадженні якого перебувають матеріали за № 90000857 або іншу уповноважену особу розглянути клопотання ОСОБА_1 від 08 червня 2021 року про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку та строк визначеного ст.ст. 220, 221 КПК України, про що повідомити заявника .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області щодо не надання відповіді на клопотання залишено без задоволення.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2021 року провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність інспектора сектору дізнання Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області Різник Ю.В., яка полягає у не розгляді клопотань закрито.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі наведеної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини цієї особи.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Разом з цим, при встановленні факту заподіяння моральної шкоди слід враховувати, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями чи бездіяльністю.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач мала довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) вона зазнала, та яке саме їх матеріальне вираження.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що вона протягом тривалого часу вимушена звертатися та відвідувати суди та відділи поліції, що перешкоджає їй вести активне особисте та соціальне життя, однак позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між конкретною поведінкою відповідачів, без якихось додаткових факторів, та заподіянням моральної шкоди.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до змісту частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За правилом частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 641/7772/17, від З0 червня 2020 року у справі № 641/7984/17, від 11 вересня 2020 року у справі № 638/11416/18, від 03 березня 2021 року у справі № 638/17962/15.

Таким чином, ухвали слідчого судді про задоволення скарг ОСОБА_1 на постанови слідчого свідчать про реалізацію нею передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, як це помилково вважає позивач.

Сам факт скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження не свідчить про протиправність дій відповідачів та завдання моральної шкоди позивачу, не мають наслідків цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів.

Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновком Верховного Суду, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 638/8493/19, та від 05 жовтня 2022 року по справі № 766/9484/20.

Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів поліції чи прокуратури процесуальними рішеннями, які були нею оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 199/1478/17 та від 05 жовтня 2022 року по справі № 766/9484/20.

Враховуючи, що позивач не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачами моральної шкоди, яка згідно з частиною 2 статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2022 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17 листопада 2022 року

Головуючий С.А. Гальонкін

Судді Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль