Справа № 465/7893/21 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Провадження № 22-ц/811/1879/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Малахівської І.В., представника третьої особи КМУ Ган Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова», треті особи Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова», треті особи Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що 22.02.2017 року ОСОБА_2 на пiдставi наказу № 30-к був прийнятий на посаду виконуючого обов`язки директора Державного пiдприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова". 17.05.2018 року Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, яке тоді здійснювало функції управління Державним підприємством "Калуська теплоелектроцентраль-нова", та ОСОБА_2 уклали контракт (реєстраційний № 4-e/18), вiдповiдно до якого ОСОБА_3 був призначений на посаду директора Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на термiн з 17.05.2018 року по 16.05.2023 року.

Підставою для прийняття позивача на посаду директора Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" слугував наказ № 52-к/к вiд 17.05.2018 року. Зі змісту контракту вбачається, що він погоджений головою Івано-Франкiвської обласної державної адміністрації О. Гончаруком, лист № 2254/1/1-18/01056 вiд 02.04.2018 року. Згідно підпункту а) пункту 17 Контракту посадовий оклад становив 79 310 гривень. Додатковою угодою №5 до умов контракту від 17.05.2018 року № 4-e/18 з директором Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" вiд 17.04.2019 року внесено змiни до контракту та встановлено розмiр посадового окладу у сумі 97 990 гривень. Згідно пункту 17 Контракту за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської дiяльностi, тобто за рахунок ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова". 14.02.2020 року Міністерством енергетики та захисту довкілля Украiни видано наказ №11-к/к про звiльнення ОСОБА_2 з посади директора Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" за угодою сторін, вiдповiдно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, згідно з поданою заявою. Контракт постановлено вважати припиненим на пiдставi пiдпункту б) пункту 24 Контракту (за угодою сторін).

04 червня 2021 року Франківський районний суд м. Львова постановив рішення, яким визнав протиправним та скасував наказ Міністерства енергетики та захисту довкілля України №11-к/к вiд 14.02.2020 року «Про звiльнення директора ДП «Калуська ТЕЦ нова», поновив ОСОБА_2 на посаді директора Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова», стягнув з Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.02.2021 року по 04.06.2021 року в розмiрi 1 516 511 гривень 75 коп. Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та виплати йому середнього заробітку за один місяць в розмірі 97 990 гривень допущено до негайного виконання. Однак, наказ про поновлення на роботі позивача не був виданий, тобто рішення суду не було виконане. Відповідно до довідки № 105-734 від 30.04.2021 року, виданої ДП «Калуська теплоелектроцентраль-нова», середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_2 становить 4 666 грн. 19 коп. Відтак, просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 05.06.2021 року по дату поновлення на роботі.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова», треті особи Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2021 року у справі № 465/2156/20 в частині поновлення на роботі, за період з 05.06.2021 року по 16.06.2022 року, а саме 1 222 541 (один мільйон двісті двадцять дві тисячі п`ятсот сорок одну) грн. 78 коп.

Стягнуто з Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на користь держави судовий збір в розмірі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржило Державне підприємство «Калуська теплоелектроцентраль-нова».

В апеляційній скарзі зазначають, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликаються на те, що поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. В даному випадку такий наказ мав видати Кабінет міністрів України або Фонд державного майна України. Видання наказу про поновлення працівника державним підприємством «Калуська ТЕЦ нова» чинним законодавством не передбачено. Зазначає, що громадянин ОСОБА_2 не здійснив жодноi дiї, яка би свiдчила про його бажання поновитися на посаді, а саме ним не подано жодної письмової заяви, у який він би виявив бажання поновитися на посаду директора ДП «Калуська ТЕЦ-нова», також вiн не звертався до державної виконавчої служби для примусового виконання рiшення.

Враховуючи наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, представника апелянта ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, представника позивача адвоката Малахівської І.В. на заперечення апеляційної скарги, представника третьої особи КМУ Ган Х.П., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовільняючи позов про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що Державне підприємство «Калуська теплоелектроцентраль-нова» не виконали свого обов`язку щодо негайного виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді, отже допустили затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі і, відповідно, мають нести відповідальність, встановлену ст. 236 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 17.05.2018 року між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та ОСОБА_2 укладено контракт (реєстраційний № 4-e/18), вiдповiдно до якого ОСОБА_3 призначений на посаду директора Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на термін 5 років з 17.05.2018 року по 16.05.2023 року.

Додатковою угодою № 5 до умов контракту від 17.05.2018 року № 4-e/18 з директором Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль нова" вiд 17.04.2019 року внесено змiни до контракту та встановлено розмiр посадового окладу ОСОБА_2 у сумі 97 990 гривень.

Згідно пункту 17 Контракту за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської дiяльностi.

14.02.2020 року Міністерством енергетики та захисту довкілля Украiни видано наказ №11-к/к про звiльнення ОСОБА_2 з посади директора Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" за угодою сторін, вiдповiдно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, згідно з поданою заявою.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2021 року визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 11-к/к від 14.02.2020 року «Про звільнення директора ДП «Калуська ТЕЦ нова», поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова», стягнуто з Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.02.2021 року по 04.06.2021 року в розмірі 1 516 511(один мільйон п`ятсот шістнадцять тисяч п`ятсот одинадцять) гривень 75 копійок(сума визначена без врахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору). Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та виплати йому середнього заробітку за один місяць в розмірі 97 990 гривень(сума визначена без врахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору) допущено до негайного виконання.

Вказане рішення Франківського районного суду м. Львова залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20.12.2021 року та постановою Верховного суду від 28.10.2022 року.

Відповідно до довідки № 105-734 від 30.04.2021 року, виданої ДП «Калуська теплоелектроцентраль-нова», середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_2 становить 4 666 грн. 19 коп.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 6 ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно з приписами ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Обов`язковість рішення суду віднесено до основних засад судочинства (п. 9 ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у своїй постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Законодавцем передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Відповідачем не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ним видано наказ про поновлення на роботі позивача, або що невиконання судового рішення про поновлення на роботі сталося з вини самого працівника. Також матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що невиконання відповідачем протягом тривалого часу судового рішення про поновлення позивача на роботі має наслідком застосування положень ст. 236 КЗпП України, а саме, стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Як роз`яснено у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі складає 262 робочі дні, а саме з 05.06.2021 року по 16.06.2022 року.

Зважаючи на встановлені обставини справи судова колегія погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 05.06.2021 року по 16.06.2022 року, що складає 262 робочі дні, у розмірі 1 222 541 грн. 78 коп.

Крім того, поновлення на роботі це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, а тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обов`язками, які мали місце до звільнення. Обов`язком боржника є не лише видання наказу (розпорядження) про поновлення працівника на роботі, а й фактичний допуск поновленого працівника до виконання попередніх обов`язків.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) зазначив, що КЗпП України не містить поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто, створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків».

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18).

Суд першої інстанції вірно врахував, що стороною відповідача не надано доказів того, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2021 про поновлення позивача на роботі відповідачем виконано чи того, що відповідачем вчинялись будь-які дії, спрямовані на виконання вищевказаного рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст. ст. 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.11.2022 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.