Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1369/21
Провадження № 2/382/179/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

17 травня 2022 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині Київської області справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , в особі представника заступниці начальника Відділу «Яготинського бюро правової допомоги» Броварського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в котрому зазначила, що на підставі договору дарування будинку № 5334 від 29.09.2004 року на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстровано ОСОБА_3 . Відповідач не проживає в будинку понад 1 рік, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в моєму будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона не чинила. Через реєстрацію ОСОБА_3 в будинку позивачка не має можливості оформити субсидію. Таким чином, прописка відповідача у належному позивачу будинку, створює їй перешкоди у володінні та користуванні своїм майном, чим позбавляє його можливості в повній мірі використовувати свій об`єкт права власності та негативно впливає на його матеріальний стан, що порушує його права. Враховуючи викладене, представник позивача просила визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування будинком за АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Просили византи ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 8 ст.128 ЦПК України, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

За таких обставин суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Так, в судовому засіданні, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що вже понад один рік не бачили ОСОБА_3 в даному будинку, він там не проживає, щоб були там його речі не бачили, як і невідомо щоб він сплачував комунальні послуги.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, ураховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що з копії паспорта та довідки (а.с. 5-6), копії договору дарування будинку від 29.09.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Овчаренко І.Ж. за № 5334 (а.с.7) та зареєстрованого Яготинським бюро технічної інвентаризації 19.04.2005 року (а.с. 8), актом обстеження від 01.11.2021 року (а.с. 9), вбачається, що будинок АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 на праві власності. В цьому будинку зареєстрована ОСОБА_1 та зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який понад рік не проживає в будинку не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для особистого проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно роз`яснень, викладених Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності з приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач не цікавиться квартирою, не сплачує комунальні платежі, виїхав з квартири, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-259, 265, 268, 280-283, 279, 141, 354 ЦПК України, ст. ст. 319, 317, 321, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника заступниці начальника Відділу «Яготинського бюро правової допомоги» Броварського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 20 травня 2022 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.