Провадження № 2/127/1859/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Жигарової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, мотивуючи позовну заяву тим, що 08.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №2285.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем.

Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач залишив її з дітьми та покинув їх постійне місце проживання. Діти наразі потребують витрат на їх утримання та нормальне існування, проте позивач не взмозі самотужки забезпечити належний розвиток дітям. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у вихованні не приймає, хоча аліменти нікому не платить, інших дітей на утриманні не має.

Оскільки ОСОБА_2 відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дітей, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом та просить:
-стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття;
-стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.
В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала до заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглянути у її відсутність. Також при ухваленні рішення просила врахувати існуючу практику Верховного Суду, а також врахувати додаткові доходи відповідача військовослужбовця ОСОБА_5 , які носять тимчасовий характер, проте є значними у порівнянні з тими витратами, які необхідні позивачу для утримання дітей. Так, на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Відповідач є військовослужбовцем, який несе службу в лавах Національної гвардії України, в/ч НОМЕР_1 . Таким чином, з урахуванням отримання відповідачем додаткової виплати, що не має постійного характеру, сплата аліментів відповідачем у розмірі, який просить поивач немає відчутного навантаження. Крім того, ОСОБА_1 просить врахувати позиції ВС (постанова від 20.07.2020 року у справі №708/1185/19; постанова від 04.10.2018 року у справі №549/310/17; постанова від 08.06.2022 року у справі №565/1059/21) з приводу стягнення аліментів у розмірі відрахувань до 70 відсотків.
В судове засідання відповідач не з`явився, проте його представник подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності та відповідача. Також просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме: на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку та на утримання дружини 1/7 частину.

При цьому, на виконання вимог ухвали суду, представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти позовних вимог та вважає, що вони не підлягають повному задоволенню. Так, відповідач любить своїх дітей та піклується про них, по можливості забезпечує необхідним, а також надає фінансову допомогу та завжди підтримує позивача та дітей. ОСОБА_2 не залишав позивача з дітьми та не покидав їх постійне місце проживання, а здійснює свій військовий обов`язок нести військову службу у Національній гвардії Укрїни. Таким чином, зазначене у позовній заяві не є обґрунтованим та доведеним в належному порядку.
Відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, проте, заявлений розмір, є завищенним та в сумі перевищує половину його заробітку, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Розуміючи свій обов`язок забезпечувати та утримувати дітей, ОСОБА_2 погоджується сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку, щомісячно, а також 1/7 частину заробітку на утримання позивача до досягнення молодшою дитиною 3-річного віку. Зазначений розмір аліментів в повній мірі задоволить потреби позивача та дітей. Просив задовольнити позовні вимоги частково, у вказаному розмірі.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 08.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №2285 (а.с. 13).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 11, 12).

З довідки комітету мікрорайону «Корея-1» № 212 від 04.07.2022 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 з дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14). Вказаний факт не заперечується відповідачем.

Учасникками справи визнається той факт, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем та перебуває у лавах Національної гвардії України, тому він не потребує доказування.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для:

- дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні;

- дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача з приводу того, що заявлена сума перевищує половину заробітку відповідача з посиланням на ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за змістом ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Таким чином, в даному впадку, загальний розмір усіх відрахувань із заробітної плати відповідача не може перевищувати 50 відсотків, на що вказує Верховний суд у своїх постановах.

Посилання позивача на отримання відповідачем додаткової винагороди є припущенням, що не підтверджене жодними належними доказами. Крім того, ця винагорода має тимчасовий характер, тому з цієї суми не стягуються аліменти.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільні діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, часткове визнання позову, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим.

З приводу вимоги позивача про стягнення витрат на дружину, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаної вище норми закону вбачається, що основною умовою для утримання чоловіком дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Під час визначення розміру аліментів, судом враховано, що дитина, яка наразі не досягла трьох річного віку, проживає з позивачем, а відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Враховуючи вказане вище, суд вважає, що відповідач має можливості утримувати позивача - матір дітей до досягнення дитиною трьох років, оскільки він працевлаштований та інших утриманців немає. Також, слід зазначити, що ОСОБА_1 має право на утримання аліментів з відповідача, оскільки вона проживає з дітьми та здійснює догляд за одинадцятимісячною дитиною, в зв`язку з чим не має змоги працювати і утримувати себе. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання частково обґрунтована, тому аліменти слід стягнути у розмірі 1/7 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 12.07.2022 року, до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 1984,40 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3, 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 80, 84, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 12.07.2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/7 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 12.07.2022 року, до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1984,40 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений 10.11.2022 року.

Суддя: