Справа № 465/2833/21 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/2919/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 25 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2021 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (в подальшому «Позивач») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути зі згаданого відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01.01.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 10 135 грн. 66 коп., а також (у відповідності до статті 625 ЦК України) 3 % річних у розмірі 335 грн. 03 коп., 1 515 грн. 45 коп. інфляційних втрат та 1 762 грн. 00 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 10 135 грн. 66 коп. основного боргу, 3 % річних у розмірі 335 грн. 03 коп., 1 515 грн. 45 коп. інфляційних втрат та 1 762 грн. 00 коп. сплаченого судового збору (а.с. 45-51).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати «та закрити провадження у справі у зв`язку з спливом строку позовної давності», покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вважає, що судом неправомірно не застосовано до спірних правовідносин положень законодавства про строки позовної давності, про застосування якої ним подавалась заява до суду першої інстанції (а.с. 57-61).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задоволення позовних вимог у повному обсязі суд мотивував тим, що позивач вже звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої види по квартирі відповідача за цей же період (з 01.01.2015 року по 30.04.2018 року) і це звернення перервало перебіг строку позовної давності, однак цей наказ за заявою відповідача ухвалою суду було скасовано, а також тим, що протягом згаданого періоду «відповідач частково здійснював оплату наданих послуг, … що стверджується розрахунком нарахувань та про що зазначає у відзиві сам відповідач».

Однак, вищенаведені висновки зроблені за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак такі не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені за неправильного застосування норм матеріального права, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої види по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01.01.2015 року по 30.04.2018 року (у подальшому «спірний період») у розмірі 10 135 грн. 66 коп., а також (у відповідності до статті 625 ЦК України) 3 % річних у розмірі 335 грн. 03 коп., 1 515 грн. 45 коп. інфляційних втрат та 1 762 грн. 00 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1-2).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» вже зверталося до суду з приводу стягнення з відповідача заборгованості за спірний період.

Так, за поданою ЛМКП «Львівтеплоенерго» заявою 05.07.2018 року судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за спірний період у розмірі 10 135 грн. 66 коп., а також 3 % річних у розмірі 335 грн. 03 коп. та 1 515 грн. 45 коп. інфляційних втрат (а.с. 84-85).

03.09.2018 року вищезгаданий судовий наказ за заявою відповідача ухвалою суду було скасовано (а.с. 8).

У грудні 2018 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» вже звернулося до суду з позовом до відповідача: про стягнення з останнього тієї ж вищезгаданої заборгованості за спірний період: 10 135 грн. 66 коп. основної заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої види, а також 3 % річних у розмірі 335 грн. 03 коп. та 1 515 грн. 45 коп. інфляційних втрат (а.с. 34-35).

15 березня 2021 року ухвалою суду вищезгаданий позов було залишено без розгляду (а.с. 31-33).

ЛМКП «Львівтеплоенерго» цю ухвалу в апеляційному порядку не оскаржувало.

В той же час, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності (частина 1 статті 265 ЦК України).

ЛМКП «Львівтеплоенерго» з даним позовом звернулося до суду 20 квітня 2021 року.

У постанові від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про те, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (пункт 38).

І у відповідності до частини 4 статті 263 ЦПК України, вищезгадані висновки підлягають до застосування до спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки даний позов було подано до суду 20 квітня 2021 року, то строк позовної давності за заявленими позовними вимогами почався з 20 квітня 2018 року.

Відповідачем було подано до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності (а.с. 27-29).

Позовна заява містить клопотання про поновлення позивачу строку позовної давності: з посиланням на те, що «перебіг позовної давності переривався оплатою у червні 2017 р. в сумі 37,31 грн. за гарячу воду».

В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача, долученого самим позивачем до поданої ним до суду позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог, остання проплата відповідачем за отримані ним послуги мала місце ще у грудні 2014 року і жодної оплати «у червні 2017 р. в сумі 37,31 грн. за гарячу воду» не було (а.с. 5).

Про вищенаведене свідчить і Відзив відповідача на позовну заяву, у якому він категорично заперечує проведення ним будь-яких проплат за надані позивачем послуги, в тому числі і «у червні 2017 р. в сумі 37,31 грн. за гарячу воду» (а.с. 21-26).

Аналогічні заперечення містяться також і у апеляційній скарзі відповідача.

Відтак, посилання суду на те, що протягом спірного періоду «відповідач частково здійснював оплату наданих послуг, … що стверджується розрахунком нарахувань та про що зазначає у відзиві сам відповідач», не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість лише за квітень 2018 року у розмірі 184 грн. 92 коп. (279,35 грн. нарахованих 94,43 грн. пільги), оскільки строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за попередній місяць (березень 2018 року) закінчився 20 квітня 2021 року (в день подачі позову до суду), оскільки такий строк почався 20 квітня 2018 року з дати до якої відповідач мав оплатити надані йому послуги за березень 2018 року.

А у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року слід відмовити - з підстав пропуску позивачем строків позовної давності.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, то поданий позивачем до суду розрахунок цих вимог не містить розрахунку по боргу відповідача за квітень 2018 року, оскільки цей розрахунок закінчується січнем 2018 року (а.с. 4) і, відповідно, не ввійшов до складу заявлених позивачем позовних вимог.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про лише часткове задоволення позовних вимог, а саме: у розмірі 184 грн. 92 коп.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а підпунктом «в» пункту 4 частини 1 ст. 382 ЦПК України встановлено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів прийшла до висновку про те, що до задоволення підлягає 1,54 % із заявлених позовних вимог (184 грн. 92 коп. з 11 986 грн. 14 коп.).

Ціна позову становить 11 986 грн. 14 коп. і позов містить вимогу про стягнення з відповідача 1 762 грн. судового збору.

1,54 % від 1762 грн. становить 27 грн. 18 коп.

Відтак, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 27 грн. 18 коп. судових витрат.

Відповідачем за подачу апеляційної скарги сплачено 3 405 грн. судового збору (а.с. 69 + а.с. 79).

1,54 % від 3 405 грн. становить 52 грн. 44 коп.

Відтак, до стягнення з позивача на користь відповідача підлягає 3 352 грн. 56 коп. (3 405 грн. 52 грн. 44 коп.) судових витрат.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Різниця між судовими витратами, які слід стягнути з позивача на користь відповідача і навпаки, складає 3 325 грн. 38 коп. (3 352 грн. 56 коп. 27 грн. 18 коп.).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання квартири відповідача.

Ціна позову у цій справі складає 11 986 грн. 14 коп., яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн. х 100 = 248 100, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 11 986 грн. 14 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384, 389 ч.3 п.2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 25 травня 2022 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за квітень 2018 року у розмірі 184 грн. 92 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року відмовити з підстав спливу строків позовної давності.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 3 325 грн. 38 коп. в якості різниці судових витрат, які понесли сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 29 грудня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.