Справа № 346/5110/22
Провадження № 2-о/346/234/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
за участі секретаря Копильців І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,-
встановив:
заявниця подану заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув її батько ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Вказала, що вона 27 вересня 2022 року звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську, маючи в наявності пояснення трьох свідків, щодо реєстрації смерті батька ОСОБА_2 , проте відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківськ відмовив їй у реєстрації смерті батька, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в населеному пункті Верхня Врубівка Луганської області, з причини відсутності підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України на підставі наданих нею документів. Зазначила, що у неї відсутні документи, які дозволяють зареєструвати смерть батька згідно вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка України.
Просить встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Тисмениці Івано-Франківської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в населеному пункті Верхня Врубівка Луганської області у віці 45 років та на час загибелі ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в поданій заяві просила справу розглянути без її присутності.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, доходить наступних висновків.
Відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.01.1999 р. заявниця ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьком вказано ОСОБА_2 (а.с.9).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 24.04.2018 р. заявниця ОСОБА_4 24.04.2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 11).
Відповідно до копії паспорта громадянина України № НОМЕР_3 заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області (а.с.3).
Згідно копії паспорта громадянина України, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Тисмениці Івано-Франківської області (а.с. 4-5).
Як видно з матеріалів справи, а саме витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 09.03.2022 року № 59, ОСОБА_2 був призваний по мобілізації для проходження військової служби (а.с. 22).
Судом також перевірено, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в населеному пункті Верхня Врубівка Луганської області, під час виконання бойового завдання, потрапивши під мінометний обстріл. Під час транспортування мінометно-артилерійський обстріл не припинявся і оперативна обстановка не дозволяла транспортувати загиблого до місця евакуації. Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 13, 14, 15).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 04.03.2022 року № 52, свідок ОСОБА_7 (а.с. 23), витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 09.03.2022 року № 59 свідок ОСОБА_8 (а.с. 24) та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 02.03.2022 року № 50 свідок ОСОБА_9 (а.с. 25), були призвані по мобілізації для проходження військової служби. Про дані обставини також свідчать копії військових квитків серії НОМЕР_5 свідка ОСОБА_10 , серії НОМЕР_6 свідка ОСОБА_9 та серії НОМЕР_7 свідка ОСОБА_8 (а.с. 16-21).
Заявниця зверталась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із заявою про державну реєстрацію смерті батька ОСОБА_2 . Однак, 27.09.2022 року їй надано письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті мотивовану тим, що заявником не надано жодного документа на підтвердження факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або проголошення її померлою (а.с. 12).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.
Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України, зокрема Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ від 16.11.2022 - з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (з внесеними змінами) визначено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 05 липня 2022 року, серед яких зазначено Попаснянську міську територіальну громаду Сєвєродонецького району, в яку входить смт. Верхня Врубівка Луганської області.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Документами, копії яких додані до заяви, підтверджено, що ОСОБА_1 є належним заявником в справі про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .
За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.
За таких обставин, заявниця не має можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті батька.
Згідно з положенням п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.
Відповідно до ст. ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.
Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
В той же час з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia») та Консультативного висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), суд, виходячи з інтересів громадян України, що проживають на окупованій території, а також того, що встановлення факту смерті особи має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, як виняток, під час розгляду справи в порядку ст. 317 ЦПК України, повинен брати до уваги документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України та оцінює їх разом з іншими доказами в сукупності та взаємозв`язку.
Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її батька та отримати відповідне свідоцтво про смерть, а також реалізувати свої спадкові права, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ч. 2 ст.247, ст.ст.12, 81, 263-265, 273, 293-294, 315, 317, 354, 355 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
заяву задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тисмениці Івано-Франківської області, громадянина України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Верхня Врубівка, Попаснянської міської територіальної громади Сєвєродонецького району, Луганської області у віці 45 років та на час загибелі ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
Копію рішення невідкладно надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), для державної реєстрації смерті особи.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення, через Коломийський міськрайонний суд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Беркещук Б. Б.