Справа № 203/3833/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 15.12.1972 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також позивач зазначив, що на теперішній час спільне життя з відповідачкою не склалось через різні уявлення про шлюбно-сімейні відносини, втрату почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння з питань ведення господарства. З 1991 року вони фактично припинили шлюбні відносини, почали проживати окремо, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають. Подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам подружжя. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2021 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою від 15.02.2022 року за клопотанням відповідачки сторонам було надано строк для примирення терміном два місяці та провадження по справі зупинено до закінчення вказаного строку, до 15.04.2022 року.

Ухвалою від 18.04.2022 року провадження по справі було поновлено та призначено справу до подальшого розгляду.

В наданому відзиві відповідачка посилаючись на те, що протягом наданого строку для примирення нічого вирішено не було та позивач наполягає на розірванні шлюбу, не заперечувала проти розірвання останнього. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_6 ». Також посилалась на фактичне припинення шлюбних відносин з позивачем з вересня 2020 року, а не з 1991 року, як про це зазначив позивач.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити останній.

Представник відповідачки в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, просивши врахувати наведені відповідачкою у відзиві обставини щодо фактичної дати припинення шлюбних відносин.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідачки, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 грудня 1972 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №2798, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 15.12.1972 року та свідоцтвом серії НОМЕР_2 , виданим повторно 31.05.2017 року Соборним районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

В своєму позові позивач посилався на припинення шлюбних відносин із позивачкою, спільного проживання та ведення спільного господарства з 1991 року.

Відповідачка не заперечуючи проти припинення шлюбних відносин та проти розірвання шлюбу з позивачем, посилалась на припинення таких відносин з вересня 2020 року.

Суд враховує, що відповідні доводи сторін щодо дати фактичного припинення шлюбних відносин між ними належними та достатніми доказами не підтверджені та з огляду на положення ст.112 СК України не мають вирішального значення для вирішення питання щодо розірвання шлюбу, а тому судом в рамках даної цивільної справи судом не встановлюються.

Поряд з цим, судом встановлено та визнано сторонами, що фактично шлюбні відносини між ними було припинено, спільне господарство не ведеться, останні проживають окремо.

Протягом наданого сторонам строку для примирення будь-яких кроків до цього ними вжито не було, позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка проти цього не заперечувала.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми.

Враховуючи положення ст.113 СК України та відзив відповідачки, після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити « ОСОБА_6 ».

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,56,112,113 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,258, 259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 15 грудня 1972 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №2798 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін - ОСОБА_6 .

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 травня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак