Справа № 521/9302/22
Провадження 2/521/3348/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року Малиновський районний суд м. Одесі в складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Ассісто», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Ассісто», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис реєстраційний № 12115, вчинений 26.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто» заборгованості у розмірі 863695,10 грн. за кредитним договором № 67/05ф від 20.05.2005 року, укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Ассісто» на його користь суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує таким, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 26 жовтня 2021 року вчинено виконавчий напис №12115 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто», заборгованості у розмірі 863695,10 грн. за кредитним договором № 67/05ф від 20.05.2005 року, укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича на підставі зазначеного виконавчого напису 24.01.2022 року відкрито виконавче провадження № 68325891. Водночас, постановою цього ж приватного виконавця від 10.02.2022 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВЕЙВ Транс» (м. Одеса, вул. Хімічна,буд. 1/27 офіс.409). Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Всеукраїнський комерційний банк» за вказаним кредитним договором є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» на підставі Договору № 616802.1435 про відступлення прав вимоги від 25.03.2020 року. Відносин з ВАТ «Всеукраїнський комерційний банк» ОСОБА_1 особисто не мав, грошову суму в розмірі 28 000 дол. США, як-то передбачено пунктами 1.1. та 2.2. Кредитного договору № 67/05ф від 20.05.2005 року, особисто готівкою через касу будь-якого Банку не отримував. Звернення відповідача до нотаріуса за отриманням у безспірному порядку виконавчого документу за борговим зобов`язанням є спробою штучно обійти судовий порядок виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.11.2008 р. у справі № 2-5594/2008, строк примусового виконання за яким Банком давно прострочено. Приватним нотаріусом Сазоновою О.М. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не додержано приписів статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язкових умов та процедур вчинення виконавчого напису нотаріусом. Вищезазначені обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Ассісто» в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності та письмовий відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову, в якому зазначає, що жодних обґрунтованих доводів стосовно безпідставності документу, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку наведено не було, не було надано доказів спростування заборгованості за кредитним договором, стягнення якої відбулося за вчиненим нотаріусом виконавчим написом. Крім того, було надано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Інші відповідачі в призначене судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляли та з заявами або клопотаннями до суду не зверталися.

Треті особи про час та місце судового засідання повідомлялись заздалегідь належним чином, однак до суду не з`явилися та причину неявки суду не повідомили.

Оскільки сторони в підготовче судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 26 жовтня 2021 року вчинено виконавчий напис №12115 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто», заборгованості у розмірі 863695,10 грн. за кредитним договором № 67/05ф від 20.05.2005 року, укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочена назва ВіЕйБі Банк). (том 1 а.с. 24)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. від 24.01.2022 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 12115 від 26.10.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто», заборгованості у розмірі 863695,10 грн. за кредитним договором № 67/05ф від 20.05.2005 року, укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочена назва ВіЕйБі Банк). (том 1 а.с. 73).

10.02.2022р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які отримує в ТОВ «ВЕЙВ ТРАНС». (том 1 а.с. 74)

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесено до таких документів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, що спірний виконавчий напис вчинено з підстав прострочення боргового зобов`язання, заборгованість якого виникла за Кредитним договором № 67/05ф від 20.05.2005 року (копія якого міститься в матеріалах справи), з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський комерційний банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський комерційний банк») та ОСОБА_1 . (том 1 а.с. 26-30, 31, 32-33, 34-36)

Рішенням Київського районного суду від 26.11.2008р. (справа № 2-5594/2008) позовну заяву Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (м. Одеса, вул. Жуковського 21 отримувач ОФ ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», банк отримувача ОФ ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», ОКПО 25828059, р/р НОМЕР_1 МФО 328726) заборгованість за кредитним договором № 67/05ф від 20.05.2005 року: за основним боргом у розмірі 20854,60 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 101019 грн. 68 коп.; за відсотками у розмірі 1976,29 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 9573 грн. 15 коп.; за пенею по кредиту у розмірі 3334,67 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 16153 грн. 14 коп.; за пенею по відсоткам у розмірі 161,82 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 783 грн. 86 коп.; а всього на загальну суму 26327,38 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 127529 грн. 83 коп. Звернуто стягнення на пасажирський автобус IVECO TURBO DAILY 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного - засобу серії НОМЕР_4 , виданого МРЕВ-2 ДАІ УМВС України в Одеській області 08.07.2004р. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» судові витрати у вигляді судового збору (державного мита) сплаченого при зверненні до суду з позовною заявою в сумі 1275 грн. 30 коп. та збору на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн., а всього стягнути судових витрат на загальну суму 1305 грн. 30 коп. (том 1 а.с. 38)

Вказане рішення суду набрало законної сили 08.12.2008р.

На виконання вищезазначеного рішення 03.02.2009р. Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи, які були пред`явлені до виконання до Другого Суворовського ВДВС. (том 1 а.с. 43,44,45,46)

Листом Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.09.2020р. повідомлено, що 16.10.2009р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, повторно виконавчий лист № 2-5594/08, виданий 03.02.2009р. Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошової суми в розмірі 127529,83 грн., до відділу на виконання не надходив. (том. 1 а.с. 57)

26.12.2016 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеса від 26.11.2008 р. у цивільній справі №2-5594/2008 за позовною заявою ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення, позовні вимоги задоволено, а саме з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто на користь банку в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №67/05ф від 20.05.2005 року сумою 26327,38 дол. США, що згідно з курсом НБУ складає 127529,83 гривень та судові витрати сумою 1305,30 гривень, а також звернуто стягнення на пасажирський автобус IVECO TURBO DAILY 1998 року випуску д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого МРЕВ-2 ДАІ УМВС України в Одеській області. 08.07.2004 року. 03.02.2009 року Київським районним судом видано виконавчі листи щодо примусового виконання судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2017р. (справа № 520/16460/16-ц) в задоволенні вищезазначеної заяви було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 31.01.2017р. (том 1 а.с. 47)

08.09.2020р. ухвалою Київського районного суду м. Одеси (справа № 947/18545/20) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником по цивільній справі № 2-5594/2008 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення задоволено. Замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» (, місце знаходження: вул. Сурикова, буд. 3 корп. 8Б, м. Київ, 03035) щодо виконання рішення у справі № 2-5594/2008 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до відповідачів якими є: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 67/05ф. Ухвала набрала законної сили 08.09.2020р. (том 1 а.с. 49)

28.09.2020р. ухвалою Київського районного суду м. Одеси виправлено описку у вступній, мотивувальній та резолютивній частині ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2020 року у справі № 947/18545/20 замінити слова « ОСОБА_5 » та вказати правильне прізвище боржника (відповідача), а саме « ОСОБА_6 », ім`я « ОСОБА_7 », по-батькові « ОСОБА_8 ». Ухвала набрала законної сили 28.09.2020р. (том 1 а.с. 50)

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 26.10.2021 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» нотаріально посвідчений кредитний договір, укладений між банком та позивачем, суду не надано, крім того стосовно виниклої заборгованості було прийняте судове рішення на підставі якого стягнуто відповідну спірну заборгованість, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Вказані обставини відповідачем жодними доказами не спростовано, натомість надано до суду надано заяву про визнання позовних вимог щодо вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в даній частині.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу та стягнення сплаченого судового збору суд зазначає наступне.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд при ухваленні відповідного рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт; якщо у договорі передбачено, що вартість послуг включає участь у судових засіданнях, але суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, незначної складності.

Так, зазначену справу віднесено до малозначних справи, оскільки справа являється незнаної складності, тобто вона не є складною.

Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, малозначність справи, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17850 грн. є завищеними, а тому суд приходить до висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. В задоволенні іншої частини заяви суд відмовляє у зв`язку з неспівмірністю визначеної суми за надання правничої допомоги та складністю справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984,80 грн. (992,40 грн. (судовий збір за подання позову) + 496,20 грн. (судовий збір за подання заяви про витребування доказів) + 496,20 грн. (судовий збір за подання заяви про забезпечення позову)).

Керуючись Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.4,5,12,13,17-19,76-82,141,258,259,263-266, 268,352,354,355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Ассісто», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис реєстраційний № 12115, вчинений 26.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто» заборгованості у розмірі 863695,10 грн. за кредитним договором № 67/05ф від 20.05.2005 року, укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Ассісто» (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3, корп. 8Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1984,80 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та витрати щодо поштового направлення в розмірі 1387,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН