Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2022 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Репушевської О.В.,

за участі: секретаря судових засідань Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу №479/688/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності "ТАС АРГО ПІВДЕНЬ" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АРГО ПІВДЕНЬ",

представник позивача

ТОВ "ТАС АГРО ПІВДЕНЬ" Овечкіна С.П., за довіреністю від 14 червня 2022 року,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Дулдієр О.А., за ордером серія ВЕ №1075184 від 14 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, обґрунтувавши вимоги тим, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , з якою ТОВ "Батьківщина ЛТД", правонаступником якої є ТОВ "ТАС АРГО ПІВДЕНЬ", було укладено договір оренди землі б/н від 12 грудня 2011 року, площею 2,26 га, кадастровий номер::01:000:1710, що розташована на території Очеретнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору - до 27 березня 2022 року. Посилаючись на те, що відповідач навесні 2022 року здійснила самостійний обробіток земельної ділянки, яка на праві оренди належить позивачу, відповідно до Указу Президента України та Закону України №2145-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", тому просить зобов`язати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та визнати за ТОВ "ТАС АРГО ПІВДЕНЬ" право користування земельною ділянкою строком до 27 березня 2023 року, у зв`язку з автоматичним поновлення договору оренди земельної ділянки б/н від 12 грудня 2011 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пославшись на те, що Закон України №2145-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" вступив в законну силу 07 квітня 2022 року, а тому не може застосовуватися до цих правовідносин, оскільки строк дії договору закінчився 27 березня 2022 року, а Закон зворотної дії у часі не має, тому просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до положень ст.626 ЦК, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст.ст.629, 526, 530 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом, установленим ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що 12 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Батьківщина ЛТД" укладено договір оренди землі б/н, площею 2,26 га, кадастровий номер::01:000:1710, що розташована на території Очеретнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на строк 10 років, договір зареєстрований у відділі Держкомзему, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів на право тимчасового користування землею(на умовах оренди) вчинено запис за №00574 від 27 березня 2012 року(а.с.6-13).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що договір укладено на 10 років з моменту набрання ним чинності.

Згідно з п.11.3 Договору дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

За матеріалами справи встановлено, що ТОВ "ТАС АГРО ПІВДЕНЬ" являється правонаступником ТОВ "Батьківщина ЛТД"(а.с.16-29).

Позивач вважає, що закінчення строку дії Договору оренди припало на 23 березня 2022 року, коли в Україні вже діяв воєнний стан, відповідно Договір оренди автоматично поновлено на один рік на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, з урахуванням положень Закону № 2145-ІХ, а саме до 27 березня 2023 року, зі збереженням для Сторін цього Договору усіх визначених у ньому прав та обов`язків.

За результатами огляду земельної ділянки кадастровий номер: :01:000:1710, встановлено, що вона засіяна сільськогосподарською культурою - кукурудза 2022 року, які були посіяні та належать ОСОБА_1 (а.с.14).

Позивач вказував, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , на підтвердження цього додав довідку, видану Кривоозерською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за вих.№821/01-16 від 04 травня 2018 року, згідно якої за матеріалами спадкової справи №169/2012 року ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положеннями ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

За змістом зазначених норм законодавства, право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Відповідно до положень ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 781 ЦК України договір найму припиняється в разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Згідно положень ст.31 Закону України "Про оренду землі" передбачено припинення договору оренди землі у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

Згідно положень ч.4 ст.32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

За змістом частини першої статті 7 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-375цс15.

З огляду на вищевикладене, відповідно до положень Закону України "Про оренду землі", право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря до спадкоємців. Нотаріус вправі видати свідоцтво про право на спадщину у вигляді права на оренду земельних ділянок у разі надання спадкоємцями документів, що підтверджують наявність такого права у спадкодавця.

Підтверджуючих доказів того, що ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину та оформила належним чином право власності на спадкове майно суду не надано.

За положеннями ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тобто, на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальності "ТАС АРГО ПІВДЕНЬ" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано - 23 листопада 2022 року.

Суддя : ( підпис )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кривоозерського

районного суду О.В. Репушевська

Рішення набрало законної сили _________________

Оригінал рішення знаходиться в цивільній справі №479/688/22.

Керівник апарату суду Л.В. Ковальчук