Справа № 157/1311/21
Провадження №2/157/51/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Вавдіюк Т.О.,

представника позивачки адвоката Мазурика П.А.,

представника відповідача адвоката Шворак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на її користь згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 червня 2018 року на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн., та стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог зазначає, що встановлений судом розмір аліментів не забезпечує всіх необхідних потреб дитини. Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину, оскільки вона ніде не працює та не має постійного доходу, від держави не отримує соціальної допомоги. На даний час присуджений розмір аліментів не дає можливості належним чином забезпечувати мінімальні потреби дитини, адже присуджені аліменти є незначними. З моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів значно збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, збільшився мінімальний розмір аліментів та підвищились ціни на продовольчі та непродовольчі товари, необхідні для дитини. Відповідач виїжджає на сезонні роботи, майже цілий рік перебуває у Республіці Польща, а тому вона вважає, що він повинен сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж було встановлено рішенням суду. Для забезпечення мінімальних потреб дитини з відповідача належить стягувати аліменти у розмірі не менше 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Мазурик П.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладений у позовній заяві підстав і пояснив, що відповідач виїздить на заробітки до Польщі, має доходи, не є непрацездатним, доказів про незадовільний стан здоров`я не надав, а відтак має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж було визначено рішенням суду, та в інший спосіб, а саме, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Шворак Н.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила та пояснила, що з часу ухвалення рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини змінився сімейний стан останнього, від нового шлюбу у нього є ще одна дитина, яку він також утримує, та окрім того, відповідач до Польщі виїжджає на лікування через хворобу, проте бажає зберегти у таємниці відомості про стан свого здоров`я і тому не надає суду доказів на підтвердження цих обставин.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 (прізвище з ОСОБА_4 змінила у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5 (а.с. 3, 4, 6)) та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Неповнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 , про що не заперечила у судовому засіданні представник відповідача.

Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 червня 2018 року, яке набрало законної сили 20 липня 2018 року, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 23 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9, 10).

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

За змістом ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд визначає за заявою одержувача (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України).

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) або у твердій сумі проводиться з урахуванням як положень ст. 182 Сімейного кодексу України, так і положень ст. ст. 183, 184 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 висловив правову позицію про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

З часу присудження судом аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. матеріальне становище відповідача, на думку суду, змінилося, адже останній не є особою, яка не працює, оскільки на обліку у центрі зайнятості як безробітний не перебуває, та, окрім того, він часто виїжджає за кордон. При цьому будь-яких доказів щодо своїх доходів відповідач суду не подав, тобто не довів, що у нього погіршилося матеріальне становище і він не має змоги сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), а також відповідач не надав доказів і на підтвердження тих обставин, що він хворіє та за кордон виїжджає для лікування, про що зазначила у судовому засіданні його представник.

Посилання представника відповідача на неможливість подання, з огляду на таємницю про стан здоров`я, яку відповідач бажає зберегти, доказів щодо мети виїзду відповідача за межі території України саме на лікування, є безпідставними, оскільки надання суду доказів на підтвердження тих обставини, що відповідач за кордон виїздить лікуватися, не обов`язково має наслідком розголошення таємниці щодо стану його здоров`я, зокрема розголошення конкретного діагнозу.

Та обставина, що відповідач створив нову сім`ю та у нього народилася ще одна дитина, сама по собі не може свідчити про погіршення матеріального становища відповідача та неможливість сплачувати ним аліменти у спосіб та у розмірі, про який просить позивачка.

Крім того, якщо відповідач є непрацюючим, то він вправі зареєструватися як безробітна особа, і в такому випадку аліменти у розмірі 1/4 частки будуть обчислюватися із допомоги по безробіттю, а не із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, та спосіб стягнення аліментів не обов`язково призведе до збільшення їх розміру, а буде обмежений лише встановленим законом мінімальним розміром, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім того, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, дитина сторін подорослішала, збільшилися витрати на її утримання, що у сукупності з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, свідчить про погіршення матеріального стану позивачки і про те, що присуджений судом розмір аліментів не відповідає звичайним потребам дочки відповідача.

З огляду на вищезазначені обставини та стан здоров`я дитини, який, як пояснив представник позивачки, є задовільним, суд дійшов висновку, що належить змінити спосіб стягнення аліментів і стягувати їх з відповідача на утримання його неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

ОСОБА_2 спроможний сплачувати аліменти у зазначеному розмірі і вони забезпечать необхідні потреби його дитини.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Оскільки позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, належить стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 10 - 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення повного тексту рішення 20 травня 2022 року.

Головуючий: О. В. Антонюк