Справа № 509/3190/21
30 листопада 2022 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
судді Заверюха В.О., при секретарі Червинській І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
16.07.2008 року в рахунок забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави майна №06-09/1615. За умовами договору застави ОСОБА_2 передав у заставу транспортний засіб, а саме: транспортний засіб марки «КІА», модель Sorento, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 , легковий універсал, зареєстрований РЕВ №3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 15.07.2008 року. 16.07.2008 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль. Однак, ОСОБА_2 тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином. В результаті чого, станом на 08.04.2021 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором №2008/35-19/065 від 16.07.2008 року в сумі 73 665,26 (сімдесят три тисячі шістсот шістдесят шість) доларів США 26 центів, що за курсом НБУ долар США станом на 08.04.2021 року еквівалентно 2 054 693,53 (два мільйони п`ятдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто три) гривні 53 копійки, яка складається з: - 27 990,00 доларів США заборгованості за кредитом, що за курсом НБУ долар CША станом на 08.04.2021 року еквівалентно 780 705,48 грн.; - 45 675,26 доларів США заборгованості по відсоткам, що за курсом НБУ долар США станом на 08.04.2021 року еквівалентно 1 273 988,05 грн.. Проте, під час вчинення виконавчих дій, позивач дізнався, що автомобіль марки «КІА», модель Sorento, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 на праві власності та виступає забезпеченням за кредитним договором, незаконно відчужений ОСОБА_1 .. АТ «Альфа-Банк» зареєструвало відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Під час укладання договору застави сторонами було погоджено відповідно до п.2.1.5. ст.2 договору застави, що заставодавець зобов`язаний, без письмової згоди заставодержателя не здійснювати дій, пов`язаних із зміною права власності на предмет застави, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: передача в оренду, спільну діяльність і т.п.. Відповідач ОСОБА_2 не звертався, ані до АТ «Укрсоцбанк», ані до АТ «Альфа-Банк» для отримання дозволу на відчуження заставного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «КІА», модель Sorento, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 . Тобто, відповідач ОСОБА_2 свідомо порушив норми законодавства України, відчуживши предмет застави третім особам, без згоди обтяжувача. Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_2 , в комплексі порушення умов кредитного договору та договору застави, а також відчуження предмету застави без згоди заставодержателя, АТ «Альфа-Банк» позбавлено права задовольнити свої вимоги у способи визначені законодавством України, що призводить до порушення права та охоронюваних законом інтересів АТ «Альфа-Банк». Таким чином, враховуючи той факт, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент відчуження та станом на час розгляду справи наявні відомості про обтяження предмета застави, тому відповідач ОСОБА_1 не є і не може бути визнаним добросовісним набувачем вказаного автомобіля.
Рух справи у суді
30.06.2021 року АТ «Альфа-Банк», юридична адреса: вул.Велика Василівська 100, м.Київ звернулось до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 про звернення стягнення на предмет застави.
Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.07.2021 року позов АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави був залишений без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.
З відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище на « ОСОБА_4 » та з 28.04.2017 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.08.2021 року позов АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави був повернутий позивачу з підстав, що суд позбавлений можливості встановити підсудність даної справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.12.2021 року апеляційна скарга АТ «Альфа-Банк» - задоволена. Ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.08.2021 року скасована та справа направлена до Овідіопольського районного суду Одеської області для продовження розгляду по суті.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.01.2022 року заява судді про самовідвід задоволена та матеріали справи за позовною заявою АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, передані до канцелярії суду для виконання вимог ст.33 ЦПК України.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.01.2022 року за правилами підсудності до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області була передана цивільна справа №509/3190/21 за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 року, цивільна справа №509/3190/21 за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О..
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2022 року підготовче судове засідання по справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглядати у відсутність представника, позов підтримує, просив задовольнити в повному обсязі та протии ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, повідомлялись, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК Україникожна особа має звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
14.06.2010 року на виконання вимог ч.5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», найменування Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на ПАТ «Укрсоцбанк», що є його правонаступником.
Відповідно до змін законодавства, 26.04.2018 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення, про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) банку з Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».
Ці зміни пов`язані з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів», яким внесені зміни до Законів України «Про банки і банківську діяльність» та «Про акціонерні товариства» в частини можливості банків в Україні створюватися у формі акціонерних товариств і вимог до публічних і приватних акціонерних товариств.
АТ «Укрсоцбанк» є правонаступником всіх прав та обов язків Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк».
10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбак, шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019року, було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року.
Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити передавальний акт (п.2.1. протоколу).
Таким чином, 15.10.2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ №189 від 27.06.2008 року «Про затверджен положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у поряд правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.
Згідно п.1 передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Враховуючи вищевикладені обставин починаючи з 15.10.2019 року правонаступництво щодо майна, прав та обов`яз АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк».
Таким чином, саме передавальний акт, затверджений загальними зборами Банку, що приєднується та банку-правонаступника є належним доказом правонаступництва банку- правонаступника щодо майна, прав та обов 'язків банку, що приєднується.
15.10.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк» було підписано передавальний акт, згідно якого правонаступником усіх активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» стало АТ «Альфа-Банк».
Таким чином, АТ «Альфа-Банк» є новим кредитором за кредитним договором №2008/35-19/065 від 16.07.2008 року, що був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .
16.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №2008/35-19/065 на купівлю автотранспортних засобів.
Відповідно до п.1.1. ст.1 кредитного договору, кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 29 390, 00 (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто) доларів США 00 центів, зі сплатою 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10 числа кожного місяця, на умовах визначених цим договором.
Відповідно до п.1.2. ст.1 кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки «КІА», модель Sorento, 2008 року випуску, чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу №КР-0005 від 15.07.2008 року, укладеним з Українським автомобільним холдингом.
16.07.2008 року в рахунок забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави майна №06-09/1615. За умовами договору застави ОСОБА_2 передав у заставу транспортний засіб, а саме: транспортний засіб марки «КІА», модель Sorento, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 , легковий універсал, зареєстрований РЕВ №3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 15.07.2008 року.
16.07.2008 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль.
Однак, ОСОБА_2 тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував покладені на нього зобов`язання належним чином.
В результаті чого, станом на 08.04.2021 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором №2008/35-19/065 від 16.07.2008 року в сумі 73 665,26 (сімдесят три тисячі шістсот шістдесят шість) доларів США 26 центів, що за курсом НБУ долар США станом на 08.04.2021 року еквівалентно 2 054 693,53 (два мільйони п`ятдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто три) гривні 53 копійки, яка складається з: - 27 990,00 доларів США заборгованості за кредитом, що за курсом НБУ долар CША станом на 08.04.2021 року еквівалентно 780 705,48 грн.; - 45 675,26 доларів США заборгованості по відсоткам, що за курсом НБУ долар США станом на 08.04.2021 року еквівалентно 1 273 988,05 грн..
Проте, під час вчинення виконавчих дій, позивач дізнався, що автомобіль марки «КІА», модель Sorento, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності та виступає забезпеченням за кредитним договором, незаконно відчужений ОСОБА_1 ..
Таким чином, ОСОБА_2 всупереч умовам укладеного з банком договору застави здійснив відчуження автомобіля, що є предметом застави, без дозволу та відома банку.
Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно п.2.4.3. ст.2 договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою за цим договором, вони не будуть виконані.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно пере, іншими кредиторами.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно ч.1, 2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов`язання не буді виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконанні зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачене законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Відповідно до ч.1, 3 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
На виконання вищевказаних норм, АТ «Альфа-Банк» зареєструвало відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Згідно вимог ст.27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави переходять у власність іншої особи.
Частиною 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За результатом аналізу частини третьої статті 9, частини першої статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» можна зробити висновок, що в разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Особа може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не було відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Таку правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 (справа № 555/661/16-ц).
Відповідно до п.2 ч.2 ст.592 ЦК України, передбачає, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо вимога не буде задоволена,- звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави.
За положеннями ч.1 ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно: із встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
Дана обставина була погоджена сторонами і під час укладання договору застави, а саме відповідно до п.2.1.5. ст.2 договору застави, заставодавець зобов`язаний, без письмової згоди заставодержателя не здійснювати дій, пов`язаних із зміною права власності на предмет застави, його обтяження будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: передача в оренду, спільну діяльність і т.п..
Відповідач ОСОБА_2 не звертався, ані до АТ «Укрсоцбанк», ані до АТ «Альфа-Банк» для отримання дозволу на відчуження заставного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «КІА», модель Sorento, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2 .
Тобто, відповідач ОСОБА_2 свідомо порушив норми законодавства України, відчуживши предмет застави третім особам, без згоди обтяжувача.
Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_2 , в комплексі порушення умов кредитного договору та договору застави, а також відчуження предмету застави без згоди заставодержателя, АТ «Альфа-Банк» позбавлено права задовольнити свої вимоги у способи визначені законодавством України, що призводить до порушення права та охоронюваних законом інтересів АТ «Альфа-Банк».
Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умові відсутності в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Таким чином, враховуючи той факт, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент відчуження та станом на час розгляду справи наявні відомості про обтяження предмета застави, тому відповідач ОСОБА_1 не є і не може бути визнаним добросовісним набувачем вказаного автомобіля.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів ті реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення ні предмет обтяження.
Згідно ч.1 ст.396 ЦК України, особа, яка має речове праве на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідне до положень глави 29 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше праве відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має праве пред`явити позов про витребування цього майна.
Відповідно до ч.4 ст.25 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацій обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
Висновок суду
Таким чином, встановивши, що ОСОБА_2 не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, без погодження та дозволу заставодержателя продав ОСОБА_1 транспортний засіб, який є предметом застави, обтяження за яким зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову у повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 2 371 грн 65 коп. необхідно покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст.4, 13, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -
Позов АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Заверюха В.О.