КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/7969/2020 Головуючий у І інстанції - Плахотнюк К.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, третя особа: Голова Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) Кубраков Олександр Миколайович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

установив:

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала на розгляді справа за вказаним вище позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2022 року, вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Підставою залишення позовної заяви без розгляду було те, що позивач та його представник у судові засідання призначені на 24 вересня 2021 року та 09 березня 2022 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 09 квітня 2021 року у даній справі було проведено підготовче судове засідання, за результатами якого було прийнято ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 17 вересня 2021 року о 10 год. 00 хв.

В матеріалах справи міститься розписка, що, зокрема представник позивача повідомлена про день та час судового засідання, призначеного на 17 вересня 2021 року о 10 год. 00 хв.

У матеріалах справи не міститься будь-якого документу, який міг би свідчити, що сторона позивача були належним чином повідомлені про дату і час судового засідання, призначеного на 24 вересня 2021 року о 14 год. 00 хв.

Також, матеріали справи не містять будь-якого документу, який міг би свідчити, що сторона позивача були належним чином повідомлені про дату і час судового засідання, призначеного на 09 березня 2022 року о 10 год. 00 хв.

У матеріалах справи міститься документ від 25 вересня 2021 року під назвою «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення» адресатом у якій значиться позивач.

Однак, у вказаній повістці у нижній частині відсутні будь-які відомості про отримання позивачем вказаної повістки.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення зазначеної повістки позивачу.

Формування повістки за відсутності доказів отримання та направлення цієї повістки позивачу, не може вважатись, що позивач був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання, призначеного на 09 березня 2022 року о 10 год. 00 хв.

Зазначає, що відсутні докази про належним чином повідомлення сторони позивача про судові засідання призначені на 24 вересня 2021 року та 09 березня 2022 року.

Просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2022 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На апеляційну скаргу Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області подала відзив, обґрунтовуючи його тим, що представнику позивача, яка була присутня у підготовчому судовому засіданні 09 квітня 2021 року було відомо про дату і час двох наступних судових засідань у справі, які були призначені на 17 вересня 2021 року о 10 год. 00 хв. та 24 вересня 2021 року о 14 год. 00 хв., адже відповідне питання розглядалось та узгоджувалось з усіма учасниками по справі, які з`явилися в попереднє судове засідання 09 квітня 2021 року.

Крім цього, звертає увагу на те, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система «Електронний суд» містить інформацію про зареєстрований Електронний кабінет Позивача у підсистемі Електронний суд.

На думку відповідача, до електронного кабінету позивача мала б автоматично, після реєстрації у підсистемі Електронний суд, бути доставленою Судова повістка про виклик позивача у справі на 09 березня 2022 року о 10 год. 00 хв. до Голосіївського районного суду м. Києва.

Після доставлення повістки до електронного кабінету позивача фактично відбулось вручення процесуального документа останньому як учаснику судового процесу в електронній формі, що підтверджує належне повідомлення позивача про судове засідання у справі, призначене на 09 березня 2022 року о 10 год. 00 хв.

Просила, залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2022 року без змін.

Також, відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 подало і Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор), який є аналогічним відзиву Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області.

Просило також залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2022 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як на підставу для залишення позову без розгляду суд першої інстанції зазначив, що позивач у судове засідання 24 вересня 2021 року та повторно 09 березня 2022 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило та заяви про розгляд справи за відсутності позивача у матеріалах справи відсутні.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Так, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку з виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунені в майбутньому.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 257 ЦПК України, позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, згідно з ч.5 ст.223 ЦПК України, визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як установлено колегією суддів, вказана справа тривалий час перебувала на розгляді Голосіївського районного суду м. Києва, зокрема з квітня 2020 року.

Позивач по справі протягом усього часу розгляду даної справи добросовісно виконував свої обов`язки, забезпечував явку свого представника. Однак розгляд справи, частіше всього відкладався з підстав незалежних від позивача чи його представника.

На судовому засіданні, яке відбулось 09 квітня 2021 року за участі представника позивача, було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 17 вересня 2021 року о 10 год. 00 хв.

15 вересня 2021 року на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача про відкладення судового засідання, призначеного на 17 вересня 2021 року.

Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання, 17 вересня 2021 року справа не розглядалася у зв`язку з неявкою у судове засідання представника позивача, від якого надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Наступне судове засідання призначено на 24 вересня 2021 року о 14 год. 00 хв.

23 вересня 2021 року на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача про відкладення судового засідання, призначеного на 24 вересня 2021 року.

Відповідно до протоколу судового засідання від 24 вересня 2021 року, у справі було оголошено перерву до 09 березня 2022 року о 10 год. 00 хв.

В матеріалах справи наявна судова повістка про виклик до суду позивача на 09 березня 2022 року без підтвердження отримання її останнім.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави застосовувати п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яка передбачає залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача у судове засідання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами, обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст.ст.43,49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України.

Явка позивача визнана обов`язковою судом не була.

Обставини, які свідчать що позивач здійснює свої права та обов`язки недобросовісно, колегією суддів не встановлено.

Не встановлено також обставин, які за відсутності позивача унеможливлюють розгляд справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. А в рішенні у справі «Церква села Сосулівка проти України» від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини в п.53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власного позову, а відтак, районним судом використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду, що не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року (справа №756/13550/16).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин та на переконання суду апеляційної інстанції, доводи апеляційної скарги про помилковість та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст.257 ЦПК України, знайшли своє повне підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Окрім цього, при ухваленні судового рішення по справі, апеляційний суд, крім зазначеного, також враховує необхідність забезпечення права заявника на доступ до правосуддя, яке встановлено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, ухвала суду першої інстанції є помилковою, а тому, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 257,374,379,381,382-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 25 січня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана