ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м.Суми

Справа №591/8870/21

Номер провадження 22-ц/816/559/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Печняк Юлія Василівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представників ОСОБА_2 адвокатів Цуркана Віктора Івановича, ОСОБА_3 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2022 року в складі судді Сидоренко А.П., постановлену в м. Суми, повний текст якої складено 07 лютого 2022 року, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2022 року поновлено ОСОБА_2 строк на оскарження бездіяльності державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі відділ ДВС) Печняк Ю.В.

Залишено без розгляду вимоги за скаргою ОСОБА_2 в частині зобов`язання державного виконавця відділу ДВС Печняк Ю.В. застосувати належні заходи в межах справи виконавчого провадження № 67667139 по доведенню шляхом надіслання поштою на виконання вимог та в порядку, передбаченому законодавством, до боржника ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження № 67667139 з ідентифікатором для доступу у АСВП Міністерства юстиції України про забезпечення можливості онлайн-оплати аліментів на виконання судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2021 року № 591/4020/20 (8/591/10/21) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2020 року.

Скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправною в період з 29 листопада 2021 року по 09 грудня 2021 року бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Печняк Ю.В. по не доведенню та не надісланню поштою на виконання вимог та в порядку, передбаченому ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 р. №2832/5), до боржника ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження №67667139 на виконання судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 24 листопада 2021 року № 591/4020/20 (провадження № 8/591/10/21) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2020 року.

В іншій частині вимог скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з відділу ДВС на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1250 грн.

ОСОБА_2 з ухвалою суду у частині відмови у компенсації витрат на правничу допомогу у повному обсязі не погодився та через своїх представників подав апеляційну скаргу, в якій просить стягнути з відділу ДВС витрати за надану правничу допомогу у повному обсязі, тобто у сумі 2500 грн. На думку заявника, суд безпідставно зменшив розмір компенсації витрат на правничу допомогу, оскільки фактично вимоги скарги були задоволені повністю, а не частково.

Ухвала суду в частині вирішення вимог по суті заявленої скарги не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Боржник та його представники повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Разом з тим, оскільки позиція сторін є чіткою і зрозумілою, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, а також вимоги ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання.

Клопотання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкладення розгляду справи з підстав, зазначених в клопотанні, задоволенню не підлягає, оскільки останні не є поважними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вирішуючи питання про компенсацію витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції взяв до уваги, що скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця задоволено частково, а тому, урахувавши положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд поклав понесені заявником витрати на правничу допомогу на відділ ДВС пропорційно розміру задоволених вимог, стягнувши 1250 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

У справі встановлено, що 09 грудня 2021 року ОСОБА_2 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Нежевело В.В. (а.с. 11), того ж дня адвокатом підписано відповідний ордер на надання правничої допомоги (а.с. 15). Актом приймання-передачі (звіт) виконаних робіт від 09 грудня 2021 року за договором про правничу допомогу (а.с. 13-14) та додатковим актом приймання-передачі (звіт) виконаних робіт від 10 грудня 2021 року за договором про правничу допомогу (а.с. 20-21) підтверджується, що за надання адвокатом Нежевело В.В. клієнту ОСОБА_2 правничої допомоги узгоджено фактично сплачену суму гонорару у розмірі 2500 грн.

У відповідності до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Оскільки вимоги скарги ОСОБА_2 задоволено частково, а вимогу пропорційності розподілу судових витрат точно визначити неможливо, оскільки вимоги скарги носять немайновий характер, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розподіл понесених заявником витрат на правничу допомогу порівну, стягнувши 1250 грн (2500 : 2). Вказана сума відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та справедливості у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законною, обґрунтованою, постановлену з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_2 адвокатів Цуркана Віктора Івановича, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук