Номер провадження: 22-ц/813/8733/22
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: заявник - лікар психіатр Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» ОМР Кондратея Олексія Вікторовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» ОМР Кондратея Олексія Вікторовича

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року, ухвалену Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Бескровного Я.В. в приміщенні того ж суду,

за заявою лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» ОМР Кондратея Олексія Вікторовича про надання дозволу на примусовий психіатричний огляд громадянки без її згоди чи згоди її законного представника,

в с т а н о в и в:

01 вересня 2022 року лікар психіатр Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» ОМР Кондратея Олексія Вікторовича звернувся з заявою про надання дозволу на примусовий психіатричний огляд громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без її згоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2022 року вказану заяву залишено без руху та надано заявнику 10-ти денний строк для усунення недоліків, а саме: заявником не вказані заінтересовані особи, за участю яких відбувається розгляд справ даної категорії, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) та, відповідно, не додано копії заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб.

26 вересня 2022 року на виконання ухвали суду від 05 вересня 2022 року заявник надав заяву, в якій зазначив, що громадянка ОСОБА_1 дієздатності не позбавлялася, опіка над нею не оформлялася. Дані факти 12.09.2022 усно підтверджені матір`ю громадянки ОСОБА_1 громадянкою ОСОБА_2 . Мешкає одна, не одружена, мати та дорослі діти мешкають окремо, не працює, є інвалідом 2 групи внаслідок тілесного захворювання, інших відомостей диспансер не має. Крім того, диспансер не має повноважень визначити третіх осіб у цивільному судочинстві керуючись ст. 5, 6 та 25 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року заяву лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» ОМР Кондратея Олексія Вікторовича про надання дозволу на примусовий психіатричний огляд громадянки без її згоди чи згоди її законного представника на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі заявник вважає, що вказана ухвала незаконна і необгурунтована, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити рішення про необхідність надання дозволу на проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» ОМР Кондратея Олексія Вікторовича про надання дозволу на примусовий психіатричний огляд громадянки без її згоди чи згоди її законного представника, суд першої інстанції керувався частиною 3 статті 185 ЦПК України, у зв`язку з тим, що заявником не усунені недоліки зазначені ухвалою суду від 05.09.2022.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню

Принципами захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119, закріплено принцип добровільності медичного огляду з метою визначення того, чи страждає особа на психічне захворювання, який передбачає, що жодна особа не може бути примушена до проходження медичного огляду з метою визначення того, чи страждає вона на психічне захворювання, крім як у відповідності до процедури, передбаченої внутрішнім законодавством держави (Принцип 5).

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Стаття 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» вимагає для застосування методів діагностики, профілактики та лікування згоду інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта.

Мета проведення психіатричного огляду, суть добровільного звернення за психіатричною допомогою, а також випадки, коли психіатричний огляд може бути проведено без усвідомленої згоди особи або її законного представника, визначено Законом України «Про психіатричну допомогу».

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.

Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання особи або за її усвідомленою письмовою згодою.

Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра.

Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психічного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно (частина третя статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу).

Вказані норми статей 7, 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» конкретизують положення цього закону про презумпцію психічного здоров`я (стаття 3) і про те, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями (стаття 4), а також статей 3, 8 Конституції України, які визначають принцип верховенства права і обов`язок держави з утвердження і забезпечення прав і свобод людини, та частини другої статті 9 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» про те, що обмеження прав громадян у вигляді примусового медичного огляду допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку може призвести до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Участь при розгляді цих справ прокурора, лікаря-психіатра чи представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника осіб, щодо яких розглядаються питання, пов`язані з наданням їм психіатричної допомоги, є обов`язковою.

Особи, яким надається психіатрична допомога, мають право у тому числі на особисту участь у судових засіданнях при вирішенні питань, пов`язаних з наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав (частина третя статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Згідно із частиною другою статті 341 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод»

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ст. 1, 3 ЦК України, ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги.

Посилання суду як на підставу для повернення заяви лікаря-психіатра Кондратея О.В. про надання дозволу на примусовий психіатричний огляд громадянки без її згоди чи згоди її законного представника на невідповідність заяви вимогам частини 4 статті 293 ЦПК України як загальної норми з огляду на незазначення в заяві заінтересованих осіб не відповідає змісту спеціальної процесуальної норми, що регулює порядок вирішення справ вказаної категорії ч. 1, 2 ст. 341 ЦПК України.

Саме вказана норма зазначає вичерпний перелік осіб, що беруть участь у справі даної категорії, і які мають брати участь у розгляді справи в обов`язковому порядку.

На усунення недоліків заяви лікарем-психіатром у визначений судом строк надано заяву, в якій зазначено про відсутність у особи, щодо якої ставиться питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, законного представника.

Інших осіб - особу, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, прокурора, лікаря-психіатра та представника психіатричного закладу, яким є Комунальне некомерційне підприємство «Міський психіатричний диспансер», та відома його адреса: м. Одеса, 1-й Разумовський пров, буд. 4, суд має можливість належно повідомити для участі у розгляді справи, а відсутність копій заяви з додатками відповідно до кількості вказаних осіб само по собі не є безумовною підставою для повернення заяви з огляду на неприпустимість надмірного формалізму у дотриманні певних процедур.

Застосувавши загальні норми, що регулюють провадження у справах окремого провадження, суд не взяв до уваги спеціальні норми глави 10 розділу 1У «Окреме провадження», що призвело до помилкового процесуального судового рішення.

Оскільки питання про можливість відкриття провадження у справі вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав заявниці на вільний доступ до правосуддя, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» ОМР Кондратея Олексія Вікторовича задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 29 листопада 2022 року.

Судді: М.В Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко