провадження № 22-ц/824/9203/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Жванко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішень, державного акту,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, згідно якої просила суд забезпечити позов шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:024:0203, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . для будівництва та обслуговування житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4).

Заява про забезпечення позову обґрунтована, тим, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Боярської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними державного акту та договорів.

Предметом спору по даній справі є земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :01:024:0203, що отримана другим відповідачем ОСОБА_6 за рахунок прийняття спірних протиправних рішень першим відповідачем Боярською міською радою № 36/1668 від 10.12.2008, № 2/99 від 23.11.2010 та належить на підставі державного акту серії ЯЛ № 272709.

Заявник зазначає, що дана спірна земельна ділянка може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити та забезпечити позов у обраний позивачем спосіб.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішень, державного акту задоволено. Заборонено усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:024:0203, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . для будівництва та обслуговування житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Бабенка Сергія Сергійовича, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

При цьому, зазначає, що з заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачем жодним чином не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Окрім того, апелянт вважає, що заявник у своїй заяві про забезпечення позову не зазначила пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Також апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач вже звертався до суду з аналогічною заявою про забезпечення позову. Наголошує, що постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2022 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. З вказаною позицією погодився і Верховний Суд. Водночас вказує, що якби існував ризик відчуження спірної земельної ділянки відповідачем 3, він би проявився за цей тривалий термін.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом направлення телефонограм на мобільний номер телефону та судової повістки-повідомлення на електронну пошту учасників справи, що вказані ними в матеріалах справи як засоби для зв`язку, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з такого.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, так, як невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду та утруднити поновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, повністю дотримався вимог ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України та положень постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Судом першої інстанції встановлено, що предметом спору за даною справою є земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :01:024:0203, що отримана другим відповідачем ОСОБА_6 за рахунок прийняття спірних рішень першим відповідачем Боярською міською радою № 36/1668 від 10.12.2008, № 2/99 від 23.11.2010 та належить на підставі державного акту серії ЯЛ № 272709.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши суть спору, що виник між сторонами, можливість реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заяви, оскільки між сторонами дійсно існує спір, який перебуває на розгляді в суді, а спірне нерухоме майно, щодо якого позивач просить накласти заборону вчинення певних дій, є предметом спору.

Апеляційний суд вважає, що таке втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку, є виправданим та вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Забезпечення позову щодо майна полягає у позбавленні можливості лише розпоряджатись цими об`єктами нерухомого майна та не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого ч.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

При цьому колегія суддів зазначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такі заходи мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Доводи апелянта щодо наявності іншого судового рішення про відмову в забезпеченні позову в даній справі щодо ідентичної заяви позивача апеляційний суд відхиляє, зважаючи на таке.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року заяву позивачки було задоволено, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :01:024:0203, що отримана другим відповідачем ОСОБА_6 за рахунок прийняття спірних протиправних рішень першим відповідачем Боярською міською радою № 36/1668 від 10 грудня 2008 року, № 2/99 від 23 листопада 2010 року та належить ОСОБА_6 на підставі державного акту серії ЯЛ № 272709. Заборонено ОСОБА_1 вчиняти буд-які дії щодо вказаної земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :01:024:0203, що отримана другим відповідачем ОСОБА_6 за рахунок прийняття спірних протиправних рішень першим відповідачем Боярською міською радою № 36/1668 від 10 грудня 2008 року, № 2/99 від 23 листопада 2010 року та належить ОСОБА_6 на підставі державного акту серії ЯЛ № 272709.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року, з якою погодився Верховний Суд в ухвалі від 14 лютого 2022 року в справі № 369/15484/20 (провадження № 61-809ск22) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішень, державного акту.

Таким чином, позивач, вперше звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:024:0203, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та заборонити ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної земельної ділянки.

Натомість, заява про забезпечення позову, яка наразі є предметом перегляду апеляційним судом, передбачає вимогу забезпечення позову шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:024:0203, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . для будівництва та обслуговування житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4).

А відтак, вказані заяви за своїм змістом не є тотожними, оскільки вид забезпечення позову є різним.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що заходи забезпечення позову є необхідними, достатніми та співмірними із заявленими позовними вимогами є цілком обґрунтовані.

Крім того, колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 лютого 2022 року в справі № 367/3628/21 (провадження № 61-14886св21).

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова