КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2444/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Ратовської А.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування

про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування, в якій просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним - батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його реєстрації або проживання.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що з 24 квітня 2014 року він перебуває з відповідачем - ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбу.

Від даного шлюбу, як зазначає позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька - ОСОБА_3 .

Проте, як вказує позивач, з вересня 2021 року по теперішній час вони з відповідачем не перебувають у фактичних шлюбних відносинах, спільного господарства не ведуть, однією сім`єю не проживають, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на його повному утриманні та забезпеченні.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 ніде не працює, здійснює постійний нагляд за хворою бабусею, яка не має інших рідних та близьких осіб.

Також, як стверджує позивач, 27.05.2022 року ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Крім того, позивач вказує, що він повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкую за розвитком та здоров`ям дитини, працює на посаді юриста в міській професійній спілці «Освітянин Одеси».

Позивач зазначає, що донька навчається в 2-Н класі Одеського навчально-виховного комплексу № 13 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія» Одеської міської ради Одеської області, характеризується класним керівником як старанна, уважна, працьовита учениця, врівноважена, комунікабельна, спокійна, культурна, ввічлива і дружелюбна творчо і безконфліктно працює в колективі, співпрацює з іншими дітьми, охоче бере участь в групових іграх.

Таким чином, позивач зазначає, що проживання доньки разом з ним, відповідає її інтересам, оскільки він має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням доньки, ним створені найкращі умови для дитини, в неї є власна кімната, де вона грається, відпочиває та займається, дитина забезпечена іграшками, книжками, одягом та іншими речами для всебічного та повноцінного розвитку.

З урахуванням викладеного, оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 21.07.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2022 року було витребувано з Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради висновок про доцільність (або недоцільність) визначення місця проживання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зупинено провадження у цивільній справі №947/13973/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, до отримання відповідного висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради.

19.10.2022 року до канцелярії суду від Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надійшов висновок Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2022 року провадження у справі № 947/13973/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини було поновлено. Призначено підготовче засідання.

Позивач в підготовче засідання 29.11.2022 року не з`явився, однак надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач про час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, у підготовче засідання 29.11.2022 року також не з`явився, однак 11.11.2022 року надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а також вказала, що позов визнає, не заперечує проти визначення місця проживання її доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

Представник третьої особи - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, у підготовче засідання29.11.2022 року не з`явився, однак 01.11.2022 року разом з оригіналом висновку, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування, та прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що від позивача, відповідача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача, належним чином повідомленого відповідача та третьої особи, на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом у судовому засіданні, з 24 квітня 2014 року позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що на даний час сторони проживають окремо, а їх малолітня донька проживає разом з позивачем - ОСОБА_1 .

Оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Судом також встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року у справі №523/5409/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

Відповідно до довідки № 151 від 17.06.2022 року Одеського навчально-виховного комплексу № 13 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія» Одеської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею 2-Н класу Одеського НВК №13.

Відповідно до характеристики з Одеського навчально-виховного комплексу № 13 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-гімназія» Одеської міської ради Одеської області від 20.06.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у даному закладі з 01.09.2021 року, зарекомендувала себе як старанна, уважна, працьовита учениця. Відповідально виконує завдання, на уроках активна. Працює в середньому темпі, хоч не завжди самостійно. Розуміє фактичний зміст прочитаних простих коротких текстів, висловлює власне ставлення до прочитаного. Дівчинка врівноважена, комунікабельна, спокійна, культурна, ввічлива і дружелюбна. Творчо і безконфліктно працює в колективі, співпрацює з іншими дітьми, дотримується правил поведінки під час уроку, гри, відпочинку. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Охоче бере участь в групових іграх. Батьки приділяють належну увагу навчанню та вихованню своєї доньки.

ОСОБА_1 працює на посаді юриста в Міській професійній спілці «Освітянин Одеси», характеризується позитивно.

Відповідно до медичних документів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» від 23.06.2022 року у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психіатричних та наркологічних протипоказань не виявлено.

Згідно висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.10.2022 року №01-05-3/289вх. «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

При цьому, зі змісту наданого висновку вбачається, що спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 11.08.2022 обстежені житлово-побутові умови родини за адресою: АДРЕСА_1 , та з`ясовано, що родина проживає у двокімнатній квартирі, зі всіма зручностями, у дитини є окрема кімната, батьком створені належні умови для проживання та всебічного розвитку малолітньої доньки.

Мати дитини - ОСОБА_2 31.08.2022 року надала заяву до Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якій зазначила, що повідомлена про розгляд питання стосовно визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та враховуючи, що тривалий час донька проживає разом з батьком не заперечує проти визначення її місця проживання разом з ним. Також, ОСОБА_2 повідомила, що в зв`язку з постійним доглядом за хворою бабусею вона довгий час проживає за межами м. Одеси і не має можливості прийти до Служби у справах дітей Одеської міської ради.

За інформацією Центру соціальних служб Одеської міської ради від 11.08.2022 №04/01-1863, фахівцями із соціальної роботи ВСР ЦСС ОМР у Суворовському районі 05.05.2022 року здійснено вихід для проведення оцінки потреб сім`ї/особи за місцем проживання батька, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , складено акт оцінки потреб.

08.07.2022 року фахівці із соціальної роботи ВСР ЦСС ОМР у Суворовському районі у телефонному режимі зв`язалися із матір`ю, ОСОБА_2 , проінформували про необхідність проведення оцінки потреб. ОСОБА_2 повідомила, що виїхала до м. Чернівці. З огляду на вищезазначене провести оцінку потреб матері не виявляється можливим.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.10.2022 року №01-05-3/289вх. «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » вбачається, що спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 11.08.2022 обстежені житлово-побутові умови родини за адресою: АДРЕСА_1 , та з`ясовано, що родина проживає у двокімнатній квартирі, зі всіма зручностями, у дитини є окрема кімната, батьком створені належні умови для проживання та всебічного розвитку малолітньої доньки.

Згідно висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.10.2022 року №01-05-3/289вх. «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження №61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок про те, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим, положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Вирішуючи спір, враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує, що відповідач надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти визначення місця проживання її доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

Визначаючи місце проживання дитини, надавши належну оцінку усім обставинам справи, а саме, що батьком створено належні умови для виховання та розвитку доньки, суд, виходячи із найкращих інтересів дитини, встановивши, що малолітня донька вже досить тривалий час проживає разом із батьком, вважає необхідним визначити місце її проживання саме разом з ним.

Суд на час ухвалення судового рішення не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, що фактично приведе до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на неї. Зважаючи на вік дитини, інтереси дитини, яка проживає в атмосфері любові, турботи, захисту, суд дійшов висновку, що для зміни місця її проживання вагомі підстави відсутні.

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Беручи до уваги обставини справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, суд, визначаючи місце проживання малолітньої доньки сторін у цій справі з батьком, дійшов висновку про те, що зазначене буде відповідати як найкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їх спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 994,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141,200, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.