Справа №613/424/22 Провадження № 2/613/261/22
23 грудня 2022 року м.Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Горіної К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/424/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
В обґрунтування позову зазначив, що в період з травня 2017 року по 01.03.2019 ОСОБА_3 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у загальній сумі 473000 грн. та 178382 доларів США, які останній просив у позивача для вкладення у бізнес-проекти та зобов`язався їх повернути. Позивач вказав, що кожного разу, коли він надавав ОСОБА_2 грошові кошти в борг на ведення бізнесу, останній запевняв, що бізнесові проекти працюють, скоро почнуть приносити йому прибуток та він поверне борг. Оскільки позивач був давно знайомий з ОСОБА_2 , повністю йому довіряв, тому не міг подумати, що останній вводить його в оману, з метою особистого збагачення. Час йшов, а грошові кошти ОСОБА_2 не повертав, постійно розповідаючи про обставини, які заважають йому повернути кошти.
Позивач зазначив, що до вересня 2020 року він спілкувався з ОСОБА_2 , періодично телефонуючи йому з приводу повернення грошових коштів, однак відповідач постійно просив зачекати та в результаті грошові кошти так і не повернув. В подальшому ОСОБА_2 перестав відповідати на телефонні дзвінки, а потім, й зовсім, вимкнув свій мобільний телефон. Після чого зв`язок із ОСОБА_2 було втрачено.
Позивач вказав, що за наданий час відповідач не виконав своїх зобов`язань і не повернув борг у вказаному вище розмірі, що є порушенням його законних прав та інтересів. Тому, з посиланням на ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача відсотки за користування позикою у розмірі 7795 грн. 20 коп. та 3% річних у розмірі 1386 грн. 07 коп., 701 долар США 14 центів США.
Вищевказане зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 31.08.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 03.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача у надісланій до суду письмовій заяві просив суд розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Повідомив, що позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі та просить ухвалити заочне рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
Також відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 174, 178 ЦПК України, та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.
За приписами ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є , зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно з відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Харківській області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , тобто, за адресою, вказаною у позовній заяві, на яку йому надсилалися судові повістки.
Іншої адреси ОСОБА_2 суду не повідомив.
Отже, відповідач у розумінні ст.ст. 128, 131 ЦПК України є належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, зазначає наступне.
Судом встановлено, що 25.07.2019 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки (розписка № 1), відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_8 суму грошових коштів у розмірі 173000,00 грн., яку зобов`язався повернути у строк до 30.09.2019 (а.с.24).
Також 25.07.2019 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки (розписка № 2), відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 300000,00 грн., яку зобов`язався повернути у строк до 10.08.2019 (а.с.25).
Крім того, 25.07.2019 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки (розписка № 3), відповідно до умов якого відповідач отримав від ОСОБА_8 суму грошових коштів у розмірі 3000 доларів США, яку зобов`язався повернути у строк до 10.08.2019 (а.с.26).
25.07.2019 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки (розписка № 4), відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_8 суму грошових коштів у розмірі 124700 доларів США, яку зобов`язався повернути у строк до 30.09.2019 (а.с. 27).
Вказані розписки свідчать про факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_9 коштів у загальній сумі 473000,00 грн. та 127700 доларів США.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
На підставі статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Згідно з вимогами статей 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Розписки ОСОБА_2 від 25.07.2019 (розписки № 1-4) про отримання в борг грошових коштів на суму 173000,00 грн., 300000,00 грн., 3000 доларів США та 124700 доларів США є документами, що підтверджують як укладення договорів, так і засвідчують отримання відповідачем від позивача вказаних грошових сум.
В матеріалах справи відсутні докази того, що договори позики, які укладені між сторонами, є нечинними, їх не дійсність не спростована, а тому зобов`язання за даними правочинами підлягають виконанню.
Відповідачем не надано доказів, які б спростовували зміст боргових документів і наявність боргу за договорами позики, а також не надано документів на підтвердження виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати боргу.
Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
За змістом статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, згідно з якою грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Отже, у разі, якщо позика правомірно надана в іноземній валюті і позичальник (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь Прея Бориса суми в розмірі 473000,00 грн. та 127700 доларів США.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Крім того, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право позикодавця нараховувати передбачені законом проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики, після цього охорона прав та інтересів позивача забезпечена частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання зобов`язання.
Строк користування позикою за борговою розпискою № 1 від 25.07.2019 на суму 173000,00 грн. був визначений сторонами до 30.09.2019, за борговою розпискою № 2 на суму 300000 грн. до 10.08.2019, за борговою розпискою № 3 на суму 3000 доларів США до 10.08.2019, за борговою розпискою № 4 на суму 127700 доларів США до 30.09.2019.
Розмір відсотків за користування позикою сторонами договорів не визначено, у зв`язку з чим, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, розмір відсотків визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Даний позов подано (здано для відправки засобами поштового зв`язку) 21.07.2022.
Отже, позивач має право отримати відсотки за користування позикою : за розписками № 1 та № 4 за період з 25.07.2019 по 30.09.2019 (68 днів), за розписками № 2 та № 3 за період з 25.07.2019 по 10.08.2019 (17 днів).
Водночас, позивачем у даному позові заявлено вимоги про стягнення відсотків за користування позикою лише за розписками № 1 на суму 173000,00 грн. та № 2 на суму 300000,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 відсотки за користування позикою в межах заявлених позовних вимог в сумі 7795,20 грн.:
за розпискою № 1 на суму 173000,00 грн. в сумі 5419,86 грн. (за період з 25.07.2019 по 05.09.2019 за ставкою 17% - за 43 дні користування позикою в сумі 3464,73 грн. (173000,00 грн. х 17% х 43 / 365 = 3464,74 грн.), за період з 06.09.2019 по 30.09.2019 за ставкою 16,5 % - за 25 днів користування позикою в сумі 1955,13 грн. (173000,00 грн. х 16,5% х 25 / 365 = 1955,14 грн.);
за розпискою № 2 на суму 300000,00 грн. в сумі 2375,34 грн. (за період з 25.07.2019 по 10.08.2019 за ставкою 17% - за 17 днів користування позикою (300000,00 грн. х 17% х 17 / 365 = 2375,34 грн.).
Крім того, позивач має право отримати 3% річних за ч.2 ст.625 ЦК України: за розписками № 1 та № 4 починаючи з 01.10.2019 по 20.07.2022 (до дати подачі позову), за розписками № 2 та № 3 починаючи з 11.08.2019 по 20.07.2022 (до дати подачі позову).
Однак, позивачем заявлено до стягнення суму 3% річних за розписками № 1 та № 4 за 68 днів прострочення, за розписками № 2 та № 3 за 17 днів прострочення.
Отже, з урахуванням приписів ч.1 ст.13 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 суми 3% річних в межах заявлених позовних вимог в сумі 1386,07 грн. та 701 долар США 14 центів:
за розпискою № 1 на суму 173000,00 грн. в розмірі 966,90 грн. (173000,00 грн. х 68 днів х 3% /365 = 966,90 грн.),
за розпискою № 2 на суму 300000,00 грн. в розмірі 419,17 грн. (300000,00 грн. х 17 днів х 3% / 365 419,18 грн.),
за розпискою № 3 на суму 3000,00 доларів США в розмірі 4 долари США 19 центів (3000 доларів х 17 днів х 3% / 365 = 4,19 доларів США),
за розпискою № 4 на суму 124700 доларів США в розмірі 696 доларів США 95 центів (124700 доларів х 68 днів х 3% / 365 = 696,95 доларів США).
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 10 - 13, 76-81, 141, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.259, 263 - 265, 268, 280 - 284, 289, 354, п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму основного боргу в розмірі 473000 (чотириста сімдесят три тисячі) грн. 00 коп., 127700 (сто двадцять сім тисяч сімсот) доларів США, відсотки за користування позикою у розмірі 7795 (сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн. 20 коп., 3 % річних у розмірі 1386 (одна тисяча триста вісімдесят шість) грн. 07 коп., 701 (сімсот один) долар США 14 центів.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 29.12.2022.
Суддя О.С. Сеник