Справа № 953/1504/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2022 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Шаренко С.Л.,
при секретарі - Реуцькій Н.В.,
прокурора в інтересах держави
в особі Харківської міської ради - Ольхового Б.С.,
представник відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
02.02.2022 до районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_2 , в якій позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки площею 0,0115 га за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2020 по 31.05.2021 у сумі 116 210,40 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 26.02.2018 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 , серед іншого, право власності на нежитлові приміщення колишньої квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 153,3 кв.м (приміщення 18-1-18-13).
За інформацією ГУ ДПС у Харківській області №8641/5/20-40-24-14-17 від 15.04.2021, ОСОБА_2 сплачено орендну плату за землю у 2018 в сумі 136,96 грн. Земельний податок протягом 2018 - 2021 років не сплачувався.
22.07.2022 від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що позов вважає не обґрунтованим, оскільки відповідно до матеріалів справи не можливо з`ясувати де саме розташована земельна ділянка. Доданий до позову акт огляду земельної ділянки від 09.01.2019 року та план схема не є землевпорядною документацією. Кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам законодавства України, оскільки кадастрові плани земельних ділянок - картографічні документи, що містять графічне зображення земельних ділянок із зазначенням місця розташування їх меж, меж земель, обмежених (обтяжених) правами інших осіб, контурів земельних угідь, контурів об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельних ділянках, та кадастровий номер земельної ділянки. Кадастровий план обов`язково повинен містити таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку.
Крім того, представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що в позові не враховується те, що суб`єктом права власності на земельну ділянку під багатоквартирним житловим будинком та прибудинкової території відповідно до ч. З ст. 42, ст. 89 ЗК України є власники житлових приміщень.
Щодо ціни позову, представник відповідача зазначив, що відповідно до розрахунку наданого позивачем у розділі «Вихідні дані» позивачем зазначено коефіцієнт Кф у розмірі «3». Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки. Згідно з інформацією наданої позивачем цільове призначення спірної земельної ділянки - «землі житлової та громадської забудови».
Як вбачається з матеріалів справи: цільове призначення земельної ділянки «для реабілітаційних робіт, пов`язаних з реконструкцією нежитлового приміщення (колишньої квартири АДРЕСА_2 ) з прибудовою та підвалом під косметологічний кабінет (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації)». Цільове призначення земельної ділянки: «У відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель». Категорія земель: «Землі житлової та громадської забудови».
Крім того, представник відповідача у своєму відзиві зазначив, що прибудова складається з підвального поверху та першого поверху, площа кожного поверху складає 49 кв.м. З урахуванням товщини стін площа земельної ділянки безпосередньо під прибудовою складає 58,85 кв.м. (10,7 кв.м. * 5.5 кв.м.).
Відповідно до п. 14.1.205. Податкового Кодексу України: прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Відповідно до п. 5.5. Порядку добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства затвердженого рішенням ХМР від 17.10.2018 № 1247/18, площа земельної ділянки встановлюється на підставі топографічної зйомки координат земельної ділянки, оброблених та сформованих в електронному файлі «.эйр» щодо її фактичних меж (межі будівлі, огорожі тощо). Біля прибудови проходить дорога (фото додається), яка не може бути передана у приватну власність або користування оскільки є місцем загального користування. Таким чином, безспірним розміром земельної ділянки, яка знаходиться під прибудовою є 58,85 кв.м. Решта зі 115 кв.м. знаходиться в частині прибудинкової території та дороги навколо будинку АДРЕСА_1 та є місцем загального користування.
Виходячи з безспірного розміру ділянки під прибудовою маємо наступний розрахунок ціни позову:
639,78 * 3,29 * 1,5 * 1 * 1 =3157,31
3157,31 * 58,85 = 185789,45
На підставі зазначеного, представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
В судовому засіданні представник позивача прокурор Ольховий Б.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини і доводи, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини і доводи, викладені у відзиві на позов .
Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
05.04.2006 року між Харківською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір земельної ділянки несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, площею 0,0115 га, в тому числі: ріллі- га, багаторічних насаджень га, сіножатей га, пасовищ га, лісів га, під забудовою га, інших угідь 1, 0115 га за адресою: АДРЕСА_1 . Договір укладено строком до 01.12.2007 року, (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації). Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до договору № 8/1813/20 від 2020 року вбачається, що Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» в особі директора Мальованого Геннадія Олексійовича (управитель), що діє на підставі Статуту та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , що діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.12.2015, яка є власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: в- АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 м2 та відповідно, є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , уклали договір про обов`язок управителя забезпечити надання послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться у господарському відданні Управителя, а також про зобов`язання співвласника відшкодувати витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, вартість яких визначена відповідним рішенням виконавчого комітету або скорегована у порядку, встановленому законом. Договір набрав чинності з моменту підписання Сторонами цього договору та поширюються на відносини, що виникли з 01 вересня 2020 року та діє до моменту зміни однієї зі сторін договору (переходу права власності чи користування на нежитлове приміщення, ліквідації суб`єктів господарювання) або до ліквідації однієї зі сторін.
Предметом позову у цій справі є стягнення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі орендної плати, що на думку позивача, становить 116 210,40 грн, за користування відповідачем земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів на неї, на підставі статей 1212-1214 ЦК України.
Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Згідно із статтею 1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (такий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15).
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.
Відповідно п. 2 розділу «загальні питання» порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (в редакції що діяла на момент спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).
Відповідно до п. 11 порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.
Відповідно до п. 17 розділу «реєстрація декларацій» порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об`єкта на безоплатній основі. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.
Відповідно до п. 21 порядку, у разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.
З матеріалів справи також вбачається, що між КП «Жилкомсервіс» та ФОП ОСОБА_2 , яка є власником нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 укладено договір № 8/1813/20, яким урегульовані між сторонами правовідносини з 01.09.2020. Предметом договору є надання послуг з утримання майна багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться у господарському відданні Управителя (КП «Жилкомсервіс»), а співвласник ( ОСОБА_2 ) зобов`язаний відшкодовувати витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, вартість яких визначена відповідним рішенням виконавчого комітету або скорегована у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначення для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території , а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі реєстрації таких прав.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що фактично земельна ділянка вибула з фактичного користування ОСОБА_2 05.01.2018 та з 01.09.2020 вона користується прибудинковою територією для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , як співвласник багатоквартирного будинку.
На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради про стягнення з відповідача ОСОБА_2 безпідставно збережених коштів за користування землею без договору оренди за період з 01.01.2020 по 31.05.2021, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, наданий на підтвердження своїх позовних вимог, акт огляду земельної ділянки (попереднє обстеження) датований 09.01.2019, що не охоплює період за який позивач просить стягнути безпідставно набуті кошти, а також, зазначений акт не містить відомостей, якими встановлено факт використання земельної ділянки для експлуатації та обслуговування прибудови до багатоквартирного будинку. Інших відомостей, на підтвердження позовних вимог, а саме використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування прибудови до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 у період з 01.01.2020 по 31.05.2021 матеріали справи не містять.
Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покладає понесені позивачем витрати на позивача.
Керуючись ст. 4, 7, 12, 19, 76-81, 133, 141, 247, 264, 265, 274-279 ЦПК України, ст. 1166, 1212-1214 ЦК України, ст. 79-1, 120, 152, 156, 206 Земельного кодексу України, суд,
Відмовити в задоволенні позовних вимог Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради про стягнення з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради коштів у розмірі 116 210,40 грн., а також про стягнення судового збору у розмірі 2481 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: С.Л. Шаренко