Справа № 204/4290/22
Провадження № 2/204/1668/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , визначивши третьою особою Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР із вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а. с. 2-6).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є матір`ю відповідача. 17 жовтня 1986 року виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська було видано ордер № 229 серії І на її ім`я, на право зайняття житлового приміщення площею 27,65 кв.м, яке складається з двох житлових кімнат, за адресою: АДРЕСА_1 , на склад сім`ї, тобто 3 осіб. Відповідно до технічного паспорту, який складено ФОП ОСОБА_3 , загальна площа квартири 50,7 кв.м., житлова площа 28,1 кв.м. До складу сім`ї, на яких видано ордер, входять: ОСОБА_1 основний квартиронаймач, ОСОБА_4 її чоловік та ОСОБА_2 її син. На час звернення із даним позовом до суду квартира є неприватизованою та знаходиться на балансі ОСББ «Янгеля 22». ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4 . З 2007 року ОСОБА_2 за власним бажанням залишив своє постійне місце проживання за вказаною адресою, теперішнє місце проживання останнього позивачці не відоме. 22 червня 2022 року позивачка звернулась до Чечелівського відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській область із заявою про розшук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із його довгостроковою відсутністю за місцем проживання (реєстрації). Отже відповідач не проживає у кв. АДРЕСА_2 понад 6 місяців без поважних причин, що дає підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Необхідність у знятті з реєстрації ОСОБА_2 необхідне для приватизації квартири. З тих підстав, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, вважає, що на підставі норм ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, має право на задоволення позовних вимог (а. с. 2-6).

Ухвалою суду від 04 липня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 17 серпня 2022 року (а. с. 28). Вказана ухвала суду надіслана учасникам справи 04 липня 2022 року за вихідним № 10466/22-вих/2/204/1668/22 (а. с. 29).

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якому позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити (а. с. 63).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, будь-яких письмових заяв та клопотань суду не надав, причини неявки суду не відомі (а. с. 64).

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, також у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 34-35).

З урахуванням викладеного, спираючись на норми ст. ст. 247, 280 ЦПК України, суд розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд доходить висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була надана квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується ордером № 229 серії І (а. с. 10). Позивачка є матір`ю відповідача, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 від 02 серпня 1979 року (а. с. 14). У вказаній квартирі крім позивачки зареєстрований, але не проживає, відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації з 2007 року (а. с. 16), та довідкою начальника ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Білокриницького В. від 13 липня 2022 року, про те що тривають розшукові дії відносно ОСОБА_2 (а. с. 47). Відповідач ОСОБА_2 залишається зареєстрованим у квартири АДРЕСА_2 , проте в ній не мешкає, особистих речей в ній не має, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.

У судовому засіданні 27 жовтня 2022 року свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона шкільна подруга позивачки, тому добре знає її сім`ю. Проживає неподалік від позивачки та буває у неї вдома по святах, проте відповідача бачила в останнє у 2007 році. У сина з матір`ю були натягнуті відносини. Після того як відповідач пішов з квартири, позивачка його шукала, подавала заяви до поліції, питала у родичів та друзів чи відомо їм його місцезнаходження але це так і не дало результатів. Документи сина залишились вдома.

У судовому засіданні 27 жовтня 2022 року свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона з позивачкою знайома з 1988 року, оскільки вони разом працювали та в них склалися дружні стосунки. Зазначила, що заходить до позивачки у гості та знає, що остання проживає одна, оскільки чоловік помер, а син ОСОБА_7 - зник. В останнє бачила відповідача приблизно 15 років тому.

Приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до вимог ст. 72 Житлового кодексу УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду у разі: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

З наведеним норм чинного законодавства та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивачка є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 , ордер на яку видано на її ім`я. На теперішній час у цій квартирі зареєстрована вона та її син ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі. Відповідач у квартирі не мешкає з 2007 року тобто понад 15 років, комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться. З цих підстав, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги позивачки цілком обґрунтовані, підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, через що їх слід задовольнити.

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 280-288, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75; ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 20 днів зо дня отримання ним рішення суду.

Суддя А.І. Приваліхіна