Провадження № 2/752/3345/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 грудня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Гненик К.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь :

-заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4433,70 грн.,

-заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3519,74 грн.,

-заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1799,21 грн.,

-заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17097,34 грн.,

-витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., а також судові витрати.

Посилається в позові на те, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» (видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання.

На виконання вимог Закону КП«Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).

Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг Споживачем.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Зазначає, що відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася).

Крім того, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7953, 44 грн.

Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей.

Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511).

Зазначає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 26 849,99 грн., яка складається з:

- 18896,55 грн. - сума заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води;

- 7953,44 грн. - сума заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також було задоволено клопотання позивача про витребування доказів з Комунального підприємства Київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації, відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

26 листопада 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він визнає вимоги позивача частково, просить позивача перерахувати заборгованість, виходячи з даних, наведених в розрахунках відповідача, що додаються до відзиву. Посилається на наявність у нього квартирного лічильника, який пройшов повірку, а тому заперечує проти нарахування обсягу спожитих послуг на підставі норми споживання. Зазначає, що ним було сплачено за гаряче водопостачання 17 451,62 грн, а також, вказує на суттєву різницю у показниках гарячого водопостачання позивачем, яке станом на 27.04.2018 року становили 318 м3, а за 24.11.2021 року - 398 м3 згідно фотографій лічильника, що надані відповідачем.

07 грудня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що у нього наявні відомості про повірку лічильника № 11491851, який є дійсний та повірений. Крім того, позивач стверджує, що для коригування суми заборгованості відповідач має звернутись із заявою про зняття контрольних показників лічильника і на підставі складеного акта щодо контрольного зняття показників звернутись для здійснення перерахунку. Також позивач зазначає, що відповідач оплатив заборгованість в лютому 2018 року, однак таку, що існувала станом на грудень 2017 року, тобто заборгованість за січень-квітень 2018 року залишилась неоплаченою, у зв`язку з цим позивач просить стягнути заборгованість до 01.05.2018 року за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 4433,70 грн, за надані послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3519,74 грн. Просить розгляд справи здійснити у судовому засіданні з повідомленням сторін.

10 грудня 2021 року від відповідача надійшли заперечення, в яких наполягає, що фотографії лічильника, які додані до відзиву на позовну заяву доводять обсяги фактичного споживання гарячої води, а також повторно наголошує, що двічі подавав заяву щодо опломбування лічильника та проведення перерахунку заборгованості, однак позивач не них належно не відреагував.

З Комунального підприємства Київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації надійшли відомості, відповідно до яких квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу від 28.08.1998 р.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 28 грудня 20212 року у клопотанні позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником та зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , а також є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» (видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

КП«Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).

На підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7953,44 грн.

Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей.

Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 26849,99 грн., яка складається з:

- 4433,70 грн. - сума заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води;

- 3519,74 грн. - сума заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води;

-заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1799,21 грн.;

-заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17097,34 грн.,

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"/ на момент виникнення спірних правовідносин у редакції Закону України № 1875-IV від 24 червня 2004 року / житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідач був та є споживачем житлово-комунальних послуг.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до пункту 8 Правил послуг надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на підставі типового договору.

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що в газеті «Хрещатик» за 06 серпня 2014 року та 28 березня 2018 року опубліковано договір про надання послуг, який відповідає змісту типового договору і є договором приєднання і який може бути укладений шляхом приєднання до нього відповідача, як споживача.

Зазначив також, що будинок за адресою: АДРЕСА_3 підключений до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, що є свідченням виконання КП «Київтеплоенерго» послуг.

В свою чергу відповідач від вказаних послуг не відмовився і від вказаних мереж не відключився.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Як зазначено вище, позивач на підставі ліцензії №591 від 10 квітня 2018 року є виробником і постачальником теплової енергії споживачам і з 01 травня 2018 року надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

В порушення вимог закону відповідач плату за надані послуги не вносить, що привело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо заборгованості відповідача за послуги гарячого водопостачання у розмірі 17097,34 грн. суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в квартирі відповідача, по якій рахується борг встановлено лічильник гарячого водопостачання з заводським номером № 11491851. Лічильник є повіреним та дійсним. З розрахунку, наданого відповідачем вбачається істотна розбіжність між нарахованими по нормі витратами у водопостачанні та показниками лічильника. Судом враховано, що відповідач з метою вирішення питання щодо відсутності боргу неодноразово звертався до позивача з заявами про перерахунок боргу та прийняття на абонентський облік лічильника. Однак на його письмові звернення відповіді не надано.

Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку.

Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

- у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);

- у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що у нього наявні відомості про повірку лічильника №11491851. Лічильник дійсний, повірений, однак відповідачем довгий час не передавалися показники лічильника, в зв`язку з чим нарахування здійснювалися по нормі споживання.

Посилаючись на дані Правила будь-яких доказів знімання показань лічильника гарячої води та обсягу спожитої гарячої води в будинку позивачем не надано.

Відповідно до ч.ч.1,3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані посуги водопостачання, на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням цього та викладеного вище, ненадання позивачем доказів, необхідних для встановлення обсягу спожитої гарячої води відповідачем та заборгованої суми за надані послуги, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, спожиті з 01 травня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, розміру задоволених вимог позивача, з відповідача підлягає стягненню 526,95 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 1, 19, 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 15, 16, 205, 509, 525, 633, 639 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради/ Київської міської державної адміністрації / «Київтеплоенерго» /01001 м. Київ площа І.Франка, 5, / за послуги, спожиті до 01 травня 2018 року: 4433,70 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення.

Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради/ Київської міської державної адміністрації / «Київтеплоенерго» /01001 м. Київ площа І.Франка, 5, / за послуги, спожиті з 01 травня 2018 року: 1799,21 грн. заборгованості за послуги централізованого опалення.

Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради/ Київської міської державної адміністрації / «Київтеплоенерго» /01001 м. Київ площа І.Франка, 5, / 526,95 грн. судового збору та 33,00 грн. судових витрат.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Машкевич