ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1490/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №696/652/22 Категорія: на ухвалу Білопольська Н.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг»;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про визнання попереднього договору недійсним та відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

08 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської областівід 13 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю позовної заяви статтям 175, 177 ЦПК України.

19 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків та додав до неї позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду обґрунтована тим, що позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору з огляду на те, що згідно з додатковою угодою від 27 квітня 2022 року (Додаткова угода про зміну умов Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-8778 від 24 вересня 2021 року, пункт 3), позивач погодився на надання йому послуг відповідачем до офіційного закінчення воєнного стану.

Суд вказав, що при викладі змісту та обсягу порушеного права як споживача послуг, викладі обставин, якими воно підтверджується, у позовній заяві не зазначено, яке право позивача порушено у контексті обраного способу захисту порушеного права згідно із ст. 5 ЦПК України.

Крім того, до позову не додано рахунків-фактур на оплату послуг, про наявність яких позивач зазначає у позові, та не сплачено судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди грішми.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що ухвалу суду від 13 вересня 2022 року, якою позовну заяву залишено без руху, позивачем не виконано та недоліки не усунуто.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі вказує, що ним у змісті позовної заяви у новій редакції було повністю обґрунтовано позицію про те, що сторонами даного спору є споживач покупець в особі позивача та продавець в особі відповідача, між якими склалися правовідносини, врегульовані Законом України «про захист прав споживачів», а також зазначено, які саме права позивача як споживача та ким були порушені, із зазначенням конкретних норм Закону.

Зазначає, що вважає висновки суду про повернення позовної заяви передчасними та помилковими, оскільки вони не узгоджуються із вимогами цивільного процесуального закону, порушують право позивача розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а також вважає, що такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю позовної заяви статтям 175, 177 ЦПК України.

В ухвалі суд вказав, що як вбачається з доданих до позову квитанцій, позивачем було сплачено на користь відповідача 16026,00 грн., 198052,08 грн. та 99450,47 грн. згідно з відповідними рахунками, однак самі рахунки-фактури, за якими на користь відповідача було сплачено вищевказану суму, позивач не надав.

Також суд вказав, що всупереч п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не надано доказів досудового врегулювання спору, не зазначено чи звертався позивач до ТОВ «Везем Шиппінг» із письмовими вимогами про досудове врегулювання спору.

Крім того суд визначив, що позивачем не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. При цьому у позовній заяві позивач посилався на положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою споживачі звільняються від сплати судового збору.

Однак, суд прийшов до висновку, що в порушення вимого вказаного закону, позивач у своїй позовній заяві взагалі не посилався на зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів» та не зазначив про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

19 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків та додав до неї позовну заяву у новій редакції.

У мотивувальній частині нової редакції позовної заяви ОСОБА_1 вказував на порушення відповідачем його прав як споживача при укладенні оскаржуваного попереднього договору та із посиланням на положення Цивільного кодексу України і Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд визнати недійсним укладений між сторонами попередній договір, стягнути із відповідача на його користь сплачені грошові кошти, штрафні санкції, а також моральну шкоду.

Визнаючи позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не виконав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції.

Так, позивачем у позовній заяві, доданій до заяви про усунення недоліків, викладено обставини, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, із посиланням на порушення його прав як споживача.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Отже, стаття 5 Закону "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав.

Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Враховуючи наведене, оскільки позивач у позовній заяві як підстави для задоволення позовних вимог, зокрема, вказує порушення його прав як споживача, які крім інших законодавчих актів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо не наведення ОСОБА_1 підстав для звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок суду про не сплату позивачем судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди грішми, не ґрунтується на нормах закону, оскільки Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав, тому, а не за конкретні позовні вимоги.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст.ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява, зокрема, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що при викладі змісту та обсягу порушеного права як споживача послуг, викладі обставин, якими воно підтверджується, у позовній заяві не зазначено, яке право позивача порушено у контексті обраного способу захисту порушеного права згідно із ст. 5 ЦПК України.

Водночас чинне процесуальне законодавство передбачає перевірку судом під час вирішення питання відповідності позовної заяви вимогам статті 175 ЦПК України лише зазначення у позовній заяві способу (способів) захисту прав або інтересів та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому оцінка доведення позивачем його порушеного права відповідачем здійснюється судом при вирішенні справи по суті пред`явлених позовних вимог.

Колегія суддів також вважає, що недодання до позову рахунків-фактур на оплату послуг, про наявність яких позивач зазначає у позові, не є підставою для повернення позовної заяви. При ухваленні рішення по суті позовних вимог суд повинен надати оцінку наданим сторонам доказам, у тому числі, і відсутності таких доказів.

Крім того апеляційний суд вважає, що не зазначення у позовній заяві відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, про що вказує суд в оскаржуваній ухвалі, не є підставою для повернення позовної заяви, оскільки статтею 175 ЦПК України передбачено зазначення таких обставин у випадку здійснення таких заходів. Отже не зазначення позивачем такої інформації свідчить про те, що ним не здійснювались заходи досудового врегулювання спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу про повернення позовної заяви із порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року скасувати та направити справу до Кам`янського районного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді