Справа № 642/5773/17
Провадження № 4-с/552/20/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.22 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Саркісян О.А.,

секретаря судового засідання Коробко Т.М..

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварської ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ ( м.Харків) Анни Кріт, стягувач у виконавчому провадженні- ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

03.08.2022 року заявник звернувся із скаргою на дії старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварської ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ ( м.Харків) Анни Кріт щодо відмови у знятті арешту з його майна, який був накладений постановою від 05.09.2018 року у виконавчому провадженні №59927964 та просить зобов`язати Холодногірсько-Новобаварську ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ ( м.Харків) зняти арешт з його майна.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що у Холодногірсько-Новобаварському ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ ( м.Харків) на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження №59927964 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі ј частини всіх видів його заробітку. В рамках цього виконавчого провадження 05.09.2018 року був накладений арешт на все його майно. Наразі він повністю погасив заборгованість по аліментам і 08.07.2022 року подав клопотання про зняття арешту. Однак йому 26.07.2022 року було неправомірно відмовлено.

Окрім того, зазначає про те, що він з вересня 2018 року працевлаштований, а з 20.06.2022 року є директором ТОВ «ЕЛЬКАРС», тобто забезпечення стягнення аліментів може бути проведено шляхом звернення стягнення на його заробіток, без накладення арешту на його майно.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, просили розглядати справу у їх відсутність, на заявлених вимогах наполягали.

Зацікавлена особа- старший державний виконавець Холодногірсько-Новобаварської ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ ( м.Харків) Анна Кріт подала відзив на скаргу, в якій просить відмовити в задоволенні вимог заявника та зазначає, що 23.03.2018 року було відкрито виконавче провадження №59927964 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі ј частини всіх видів його заробітку з 14.11.2017 року та до повноліття дитини.

05.09.2018 року була винесена постанова про арешт майна боржника на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»., тобто для забезпечення подальшого виконання рішення про стягнення аліментів без застосування звернення стягнення на таке майно.

08.07.2022 року боржник звернувся з клопотанням про зняття арешту, в задоволенні якого було відмовлено 26.07.2022 року.

Зазначає, що факт працевлаштування боржника на теперішній час не може забезпечити реальне подальше виконання рішення суду про стягнення аліментів на утриманнях неповнолітньої дитини в сукупності з тим фактом, що боржник в мирний час з таким клопотанням не звертався, а наразі в воєнний час його працевлаштування не гарантує стабільний заробіток.

Стягувач ОСОБА_2 подала заперечення на скаргу та зазначила, що арешт накладений в забезпечення подальшого виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки. Факт працевлаштування боржника не зможе гарантувати стабільне подальше виконання цього рішення. Більш того, його теперішні дії направлені на зняття арешту з майна свідчать про його намір якомога скоріше позбутися майна, що належить йому на праві власності, що при його звільненні з роботи зробить неможливим виконання рішення про стягнення аліментів на утримання дитини.

У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала, надалі подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заявник, зацікавлена особа та стягувач в судове засідання не зявилися, просять розглядати справу у їх відсутність за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали та надавши оцінку доказам, вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частина 4 статті 59 цього Закону встановлює підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Однією із підстав, визначеною п.7 ч.4 ст.59 Закону, є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

За змістом цієї норми права таке забезпечення виконання рішення, яким передбачено стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів, має бути реальним, а не декларативним.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи у Холодногірсько-Новобаварському ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ ( м.Харків) на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження №59927964 про стягнення з стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі ј частини всіх видів його заробітку з 14.11.2017 року та до повноліття дитини.

Виконавче провадження відкрито 23.03.2018 року.

05.09.2018 року в даному виконавчому провадженні старшим державним виконавцем міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області Толочко К.Л. була винесена постанова про арешт майна боржника на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»., тобто для забезпечення подальшого виконання рішення про стягнення аліментів без застосування звернення стягнення на таке майно.

З розрахунку заборгованості по аліментам від 26.07.2022 року встановлено, що боржник ОСОБА_1 з моменту відкриття виконавчого провадження до лютого 2019 року не сплачував аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки, в подальшому сплачував їх нерегулярно та не в повному обсязі, в результаті чого на протязі всього часу стягнення аліментів мав суму заборгованості.

З березня 2022 року перестав сплачувати аліменти і станом на липень 2022 року розмір заборгованості по аліментам складав 9022 грн.95 к. ( а.с.25-26).

Згідно вказано розрахунку за липень боржником було сплачено 10343 грн і таким чином повністю погашена заборгованість по аліментам. і подано відразу ж 08.07.2022 року клопотання про зняття накладеного арешту на його.

26.07.2022 року старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварському ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ ( м.Харків) Анною Кріт було відмовлено в задоволенні цього клопотання.

Вказані дії старшого державного виконавця суд вважає правомірними.

Слід зазначити, що стягнення аліментів належить до періодичних платежів, а тому відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» воно провадиться із заробітної плати чи інших доходів боржника. Якщо протягом трьох місяців підряд неможливо стягнути аліменти із зарплати та інших доходів боржника, то стягнення звертається на майно боржника.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що у боржника на протязі всього часу виконання судового рішення ( більше чотирьох років) існувала заборгованість по аліментам, яку він не погашав, не дивлячись на те, що, як наразі повідомив суду ,з 2018 року працював в ФОП ОСОБА_4 (а.с.8-9), в березні 2022 року, квітні2022 року та травні 2022 року не мав заробітної плати за цим місцем роботи та відповідно не сплачував аліменти ( а.с.6), враховуючи відсутність доказів про отримання доходів в ТОВ «Елькарс», яке створено тільки 20.06.2022 року, у суду немає достатніх підстав вважати, що в подальшому буде реальне забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів, а отже відсутні підстави для зняття арешту.

Відсутність заборгованості по сплаті аліментів не є безумовною підставою для зняття арешту, оскільки стягнення аліментів належать до періодичних платежів і має триваючий характер (до досягнення дитиною вісімнадцяти років).

Виходячи з принципу та презумпції обов`язковості для виконання судових рішень, що набрали законної сили (частина перша статті 18 ЦПК України), саме на боржнику лежить тягар доведеності того, що виконання рішення зі сплати аліментів забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таких обставин заявник не довів.

Сама по собі сплата певний період заявником аліментів після того, як він допустив наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII.

Подібні висновки були викладені в Постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 336/61690/17 (провадження № 61-29992св18), від 22 квітня 2021 року у справі №742/819/20 (провадження № 61-565св21), від 28 квітня 2021 року у справі №577/4889/19(провадження № 61-5670св20).

Попередня поведінка боржника щодо оплати періодичних платежів в даному виконавчому провадженні, той факт, що він сплатив заборгованість по аліментам з метою зняття арешту на майно, думка стягувачки з цього приводу, відсутність даних про подальше виконання вказаного судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини додатково переконали суд в правомірності та обґрунтованості дій старшого державного виконавця щодо відмовити в задоволенні клопотання боржника про зняття арешту з майна.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у задоволенні вимог заявника необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 447-452 ЦПК України, ст.ст.18, 56, 59, 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця державного виконавця Холодногірсько-Новобаварської ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ ( м.Харків) Анни Кріт, стягувач у виконавчому провадженні- ОСОБА_2 щодо відмови у знятті арешту з майна боржника, накладеного постановою від 05.09.2018 року у виконавчому провадженні №59927964 та зобов`язання зняти цей арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду Полтавського апеляційного суду.

Повний текст виготовлений 07.12.2022 року

Суддя О.А. Саркісян