Справа № 359/1011/22
Провадження № 2/359/1556/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2022 року від ОСОБА_1 до суду надійшов позов, яким просить суд : змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/5011/16-ц від 15.09.2016 року та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер відсутній, що проживає в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2016 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , 2001 р.н. та ОСОБА_3 , 2005 р.н. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі по 800 грн. на кожну дитину до досягнення кожною повноліття. На даний час ОСОБА_4 досягла повноліття. Дочка ОСОБА_3 є неповнолітньою, проживає з позивачем та навчається в фаховому коледжі «Універсум» Київського університету ім. Б. Грінченка. Відповідач аліменти сплачу не в повному обсязі, із затримкою платежів, тому має заборгованість по сплаті аліментів. Хоча має можливість сплачувати аліменти в повному обсязі, оскільки має постійну роботу, нерухоме майно та автомобіль, на утриманні інших непрацездатних та малолітніх немає. Коштів, які за рішенням суду має сплачувати відповідач не вистачає, так як дочка навчається в м. Київ, витрачає грошові кошти на проїзд, обід, товари повсякденного вжитку, навчальні матеріали, канцтовари, одяг, взуття. У зв`язку з цим, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на ј частку від заробітку.

Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

25 липня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просила здійснити у її відсутність.

Відповідач також надав суду заяву, якою просив провести розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяви представника позивача та відповідача, а також матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2016 року було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , 2001 року народження та ОСОБА_3 , 2005 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання дітей : ОСОБА_4 , 2001 року народження та ОСОБА_3 , 2005 року народження у розмірі по 800 грн. на кожну дитину до досягнення кожною повноліття.

На виконання вказаного рішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання до Бориспільського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Постановою державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26.10.2016 року відкрито виконавче провадження № 52741944 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 800 грн.

На даний час ОСОБА_4 досягла повноліття. Дочка ОСОБА_3 є неповнолітньою, навчається в фаховому коледжі «Універсум» Київського університету ім. Б. Грінченка на І курсі на денній формі навчання (навчається за кошти місцевого бюджету), що підтверджується довідкою за № 2445 від 11.01.2022 року.

Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

У відповідності до ст.18 та ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

З огляду на визначену можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, у відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Таким чином, системний аналіз норм статей 181- 84 СК України, з врахуванням роз`яснень, викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому.

Крім цього, суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року внесено ряд змін до СК України, зокрема надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 при розгляді справи поклався на думку суду.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відомості про те, що ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки, в матеріалах цивільної справи відсутні.

Крім того, відповідач має нерухоме та рухоме майно, постійну роботу, але прострочує сплату щомісячних платежів з аліментів. У зв`язку з цим у відповідача станом на 30.11.2021 року є заборгованість, яка становить 6758,00 грн.

З огляду на ці обставини в сукупності, суд приходить до висновку про допустимість зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та визначити аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

З роз`яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України у п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 5 від 15 травня 2006 року вбачаэться, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з цим, розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з ОСОБА_2 , починаючи з дня набранням даним рішенням законної сили.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В ч. 6 ст. 141 ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 5 від 15.05.2006 року, ст.ст. 141, ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.192 СК України, ч.1 ст.142, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 , 289, 353, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини- задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/5011/16-ц від 15.09.2016 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подачі позову 31 січня 2022 року і до досягнення повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 3222 від 23.07.2021 року, РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_2 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, індивідуальний податковий номер відсутній, зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 січня 2023 року.

Суддя Л.В. Яковлє