ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6069/22 Справа № 234/1520/20 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко О.Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Макарова Вадима Михайловича на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 25 червня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IKAPNNG.42485.001, за умовами якого останній отримав кредит (грошові кошти) в розмірі 160279,00 грн., та зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24 червня 2017 року, сплативши проценти за його користування. Відповідно до умов кредитного договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, за методом «факт/360» відповідно до чинного законодавства України. Згідно кредитного договору цільове призначення (мета) кредиту: придбання автомобіля, а саме автомобіля марки MITSUBISHI модель ASХ1.8 АТ, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . 29 травня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №РХ029031.186997.001 предметом даного договору, є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між кредитором та позичальником. 29 травня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна № ZXА019500.42485.002, предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу рухомого майна, в забезпечення виконання заставодавцем перед ПАТ «Всеукраїнським Банком Розвитку», в силу чого ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» має право в разі невиконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця. Відповідач у порушення умов кредитного договору зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 24 квітня 2020 року має заборгованість за кредитним договором, в сумі 182131,70 грн., з яких: сума поточної заборгованості за кредитом складає - 106266,07 грн., сума заборгованості по відсоткам- 75703,84 грн., пеня- 161,79 грн. 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір №146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеними між кредитором та позичальником перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» . Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачем.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором № IKAPNNG.42485.001 від 25 червня 2012 року, в сумі 182131,70 грн..

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково, а саме, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № IKAPNNG.42485.001 від 25 червня 2012 року в сумі 87039,24 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питаня розподілу судових витрат між сторонами.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з наданої позивачем довідки про заборгованість станом на 23 грудня 2021 року убачається, що в рамках виконавчого провадження з боржника ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти у сумі 67 398,73 грн., які були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, з урахуванням зазначеної суми погашеної заборгованості, з відповідачів у солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 87039,24 грн. (154437,97 грн. - 67398,73 грн.). При цьому, відмовляючи у стягненні пені, суд вказав, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Макаров В.М. посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем за період з 02 липня 2012 року по 11 липня 2014 року було сплачено 95474,97 грн.. Крім того, апелянт зазначає, що в 2021 році були списані грошові кошти в загальній сумі 74438,60 грн.. Також апелянт вказує, що позивач не повідомив його проте, що він є новим кредитором та не узгодив суму боргу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Макарова Вадима Михайловича на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKAPNNG.425485.001, за умовами якого ПАТ «ВБР» надало відповідачу кредит в сумі 160279,00 грн. за процентною ставкою 15% річних з терміном користування кредитом до 24 червня 2017 року для придбання автомобіля MITSUBISHI ASX 1.8АТ, 2012 року випуску.

Сторони погодили, що додатками до кредитного договору №IKAPNNG.425485.001 від 25 червня 2012 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 виступають Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (додаток № 1) та Графік погашення заборгованості (додаток № 2).

Відповідно до п.2.5 кредитного договору визначено обов`язок відповідача надавати банку кошти для оплати кредиту відповідно до графіку, який є додатком №2 до кредитного договору.

Пунктом 2.4 кредитного договору передбачено, що період оплати кредиту, комісій та процентів: з 01 по 10 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісій та процентів у визначений строк, вони вважаються простроченими (т.1 а.с.124-128).

25 червня 2012 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №PX029031.42487.001 на виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, згідно з яким остання надає поруку перед ПАТ «ВБР» за виконання ОСОБА_1 (боржником) зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 . Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник (т.1 а.с.130).

Відповідно до договору застави рухомого майна від 25 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 (заставодавцем) та ПАТ «ВБР», сторони досягли згоди про надання заставодавцем в заставу майна, а саме автомобіля марки MITSUBISHI ASX 1.8АТ, 2012 року випуску, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед заставодержателем (т.1 а.с.35-37).

06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого сторони узгодили, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (т.1 а.с. 42-43).

Згідно витягу з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги, вбачається, що до нового кредитора, який є позивачем у справі, перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором №IKAPNNG.425485.001, укладеним 25 червня 2012 року з ОСОБА_1 (т.1 а.с.44-45).

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідачів, відповідно довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 24 квітня 2020 року становить 182 131,70 грн., з яких: сума поточної заборгованості за кредитом складає 106 266,07 грн., сума заборгованості по відсоткам - 75 703,84 грн., пеня - 161,79 грн. (т.1 а.с.5-28, т.2 а.с. 8-11).

Разом з тим, як вбачається з довідки ТОВ «Глобал Спліт» від 23 грудня 2021 року №6105 та копій платіжних доручень, на рахунок ТОВ «Глобал Спліт» від приватного виконавця Матвійчук Н.Є. надійшли грошові кошти у загальній сумі 67 398,73 грн., які були стягнуті з ОСОБА_1 на виконання заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 вересня 2020 року (ВП №65002144), і станом на 23 грудня 2021 року заборгованість за кредитним договором №IKAPNNG.425485.001 від 25 червня 2012 року складає 114 732,97 грн..

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 75 703,84 грн. визначена позивачем станом на 06 березня 2019 року в той час, як строк дії кредитного договору визначений сторонами - до 24 червня 2017 року.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження№14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що після 24 червня 2017 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося і позовні вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором за період з 25 червня 2017 року по 06 березня 2019 року задоволенню не підлягають.

При цьому, визначаючи суму кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, суд першої інстанції не врахував наступного.

Так, згідно Додатку №1 до кредитного договору, сукупна вартість кредиту складає 228 008,98 грн..

Колегією суддів встановлено, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості було сплачено 191 746,66 грн., з яких: 124 347,93 грн. - сума грошових коштів, які були сплачені в рахунок погашення заборгованості за період з липня 2012 року по липень 2014 року (згідно наданого позивачем розрахунку) + 67 398,73 грн. - грошові кошти, які боржник сплатив в 2021 році на виконання заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 вересня 2020 року (ВП №65002144).

Встановивши вказані обставини справи, колегія суддів вважає, що сума кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, становить 36 262,30 грн. (228 008,98 - 191 746,66).

Таким чином, визначена судом першої інстанції сума кредиту, що підлягає стягненню на користь позивача підлягає зменшенню з 87 039,24 грн. до 36 262,30 грн..

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів представника відповідача щодо неповідомлення боржника про заміну кредитора, оскільки відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідача, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не застосував до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності, про що було заявлено представником відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повинен був погашати борг частинами згідно з графіком погашення кредиту (Додаток № 2 до кредитного договору).

Відповідно до п.2.4 кредитного договору період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідач зробив 12 липня 2014 року.

Відповідно до п. 8.6 кредитного договору №IKAPNNG.425485.001 від 25 червня 2012 року сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 років.

Отже, сторони договору погодились на збільшення строку позовної давності, що передбачили у кредитному договорі, який підписаний ОСОБА_1 ..

Врахувавши, що кредитним договором сторонами узгодили збільшений строк позовної давності, а з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 29 січня 2020 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущений.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 161,79 грн., суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» «Із змінами, внесеними згідно із Законами №189-VIII від 12.02.2015, №222-V111 від 02.03.2015, №911-V111 від 24.12.2015» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з п. 20 ч.1 цього Розпорядження м. Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14).

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Макіївка Донецької області, де зареєстровані відповідачі.

Оскільки на теперішній час м. Макіївка, згідно затвердженого переліку, є територією, де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідачів і звільняють їх від обов`язку по оплаті пені на користь ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, за період з квітня 2014 року.

Керуючись вказаним, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів, на підтвердження заявленої суми кредитної заборгованості позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано набуло.

Таким чином, здійснивши детальний аналіз наданих позивачем: кредитного договору, додатків до нього, розрахунку заборгованості та квитанцій про погашення боржником кредитної заборгованості, - колегія суддів вважає, що визначену судом першої інстанції суму кредиту, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача необхідно зменшити з 87 039,24 грн. до 36 262,30 грн..

В зв`язку із зменшенням стягнутої суми кредитної заборгованості, підлягає зменшенню й стягнутий з відповідачів розмір судового збору, а саме, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» підлягає стягненню судовий збір по 271,53 грн. з кожного.

В іншій частині рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права підлягає залишенню без змін.

В зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 282,06 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Макарова Вадима Михайловича задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року змінити в частині стягнутих сум кредитної заборгованості та судового збору, зменшивши суму кредитної заборгованості з 87 039,24 грн. до 36 262,30 грн. та суми судового збору з 504,48 грн. до 271,53 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 282,06 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко