КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: №22-ц/824/9409/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Київ

Справа № 752/21109/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2022 року, постановлену у складі судді Плахотнюк К.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі.

30 грудня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з набуттям чинності постанови Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року з приводу спору між тими самими сторонами про той же предмет спору. Відповідачем надано рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2021 року, яким визначено місце проживання дитини з батьком, яке набрало законної сили, а тому ОСОБА_2 просив закрити провадження у цій справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2022 року закрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що проведення підготовчого судового засідання 31.03.2022 без участі учасників справи та без письмової згоди на це всіх учасників судового провадження, враховуючи воєнний стан в Україні та загрозу для Києва у цей час, є порушенням права на справедливий суд та свідчить про незаконність цієї ухвали.

Вважає, що після її звернення до суду з заявою про забезпечення позову та з заявою про збільшення позовних вимог, суд заднім числом виніс ухвалу про закриття провадження у справі, замість призначення судового засідання.

Зазначає, що посилання відповідача на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року, як на підставу закриття провадження, з якими погодився суд першої інстанції є неприпустимим, адже вказані рішення суду постановлено за позовною заявою ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, в тому числі малолітньої доньки разом з ним, як батьком. Зустрічного позову в рамках справи за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_1 не подавала.

Саме тому, користуючись своїм процесуальним правом, позивач звернулась до суду за захистом прав та інтересів доньки ОСОБА_3 про визначення її місця проживання разом із матір`ю, у зв`язку із наявністю спору з цього питання. Стверджує, що кожен з батьків має право за захист прав та інтересів своєї дитини, в тому числі на звернення з позовом до суду щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Зазначені твердження узгоджуються з нормами чинного законодавства, адже місце проживання дитини не є незмінним, що підтверджується ст. 159 СК України, згідно якої є очевидним, що місце проживання дитини може змінюватися.

Крім того, 04 травня 2022 року Верховним Судом було скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому судом відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України визнано за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку представника позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Закриваючи провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України оскаржуваною ухвалою від 31 березня 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей задоволено частково, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_2 .

Оскільки, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року, яке набрало законної сили, ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, що заявлений позивачем ОСОБА_1 спір, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Звертаючись до суду з даним позовом у серпні 2021 року, ОСОБА_1 посилалась на ті обставини, що у травні 2020 року ОСОБА_2 протиправно та самочинно, без згоди та домовленості з нею, змінив місце проживання спільних дітей на помешкання за адресою АДРЕСА_1 . Після самочинної зміни місця проживання спільних дітей ОСОБА_2 почали чинитись перешкоди у побаченнях та спілкуванні дітей з матір`ю.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_2 , серед іншого, посилався на те, що у зв`язку з відсутністю порозуміння у сім'ї він разом з дітьми вимушений був покинути квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та на даний час він з дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, у справі № 752/5494/20 позов ОСОБА_2 задоволено частково, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_2 ; в іншій частині позовних вимог відмовлено (т.1 а.с. 155-168).

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року було встановлено наступне:

- розпорядженням № 747 від 13.11.2020 року Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації визначено способи участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми;

- спеціалістами служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації 22 липня 2020 року обстежено умови проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що за вказаною адресою створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку дітей;

- висновком № 108-14531 від 11.11.2020 р. орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2014 року народження, з батьком ОСОБА_2 .

З викладеного вбачається, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 у даному позові ( зміна батьком місця проживання дітей з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ) були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанції у вказаній справі №752/5494/20, предмет спору у якій був той самий - визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2014 року народження.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 17 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала суду першої інстанції заперечення проти заяви відповідача про закриття провадження у справі, а також просила відкласти розгляд справи 18 січня 2022 року з метою підготувати відповідь на відзив ОСОБА_2 на позовну заяву.

Згідно з довідкою секретаря судового засідання від 18 січня 2022 року, розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному ( а.с. 145). Розгляд справи було призначено на 31 березня 2022 року.

Відповідно до змісту оскаржуваної ухвали та довідки суду від 31 березня 2022 року, судом визнані поважними причини неявки учасників справи в судове засідання у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, проте суд вважав, що неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню питання про закриття провадження у справі.

Разом з тим, 18 січня 2022 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду було відкрите касаційне провадження у справі № 752/5494/20.

Постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року скасовано, справу № 752/5494/20 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року втрачають законну силу.

Таким чином, на даний період часу відсутнє рішення суду, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року у справі № 752/5494/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини - скасовані Верховним Судом, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31 березня 2022 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.