ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що жодних правовідносин, визначених ст.ст. 11, 509 ЦК України, з відповідачем у нього не було і немає, а відтак вчинений нотаріусом виконавчий напис є незаконним, оскільки не може підтверджувати наявність заборгованості і тим більше її безспірність. Позивач вважає цей виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню і, посилаючись на ст. 3,15, 16 ЦК України; ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, просить виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про стягнення заборгованості від 05.02.2019р. за № 30158 визнати таким, що не підлягає виконанню (а.с.5-11).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні Ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3015 від 05 лютого 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, яким звернуто стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», в сумі 29 569,40 грн. Стягнуто з ТОВ «Кредитні Ініціативи» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн.; суму комісії за сплату судового збору у розмірі 18,53 грн.; суму судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. суму комісії за сплату судового збору у розмірі 9,27 грн. суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку повернення стягнутого приватним виконавцем за виконавчим написом№ 3015 від 05.02.2019 року в розмірі 3602.06 грн. з яких: 602,06 гривень - сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок стягувача; 400 гривень - витрати виконавчого провадження; 2 841, 27 гривень-основна винагорода приватного виконавця (а.с.90-93).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що зобов`язання позивача за кредитним договором не припинені, заборгованість не погашена, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 1212 ЦК України. Зазначає, що Банком були надані усі необхідні документи, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. Просили рішення суду скасувати, та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог (а.с.98-102).

В порядку ст. 360 ЦПК України від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, безпідставність доводів апеляційної скарги, просив, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05 лютого 2019 року третьою особою, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, був вчинений виконавчий напис № 3015, за яким 05.02.2019 року було звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 в розмірі 29569,40 грн., відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Юхименко Ольги Леонідівни.

Діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни згідно якої вбачається , що наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 року свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю Хара Наталії Станіславівни анульовано , на даний час вжиті заходи щодо місцезнаходження архіву приватного нотаріуса Хара Н.С.

У зв`язку з тим, що немає можливості отримати документацію щодо діяльності приватного нотаріуса неможливо встановити, з яких підстав було вчинено виконавчий напис.

Нотаріусом та відповідачем на виконання ухвали суду матеріали на вчинення виконавчого напису №3015 від 05.02.2019 року, будь-які документи на підтвердження розміру заборгованості, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів про правомірність стягнення з позивача заборгованості, її безспірність.

Відповідно до наданої позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження №58573524 від 11.03.2019 року, винесеної приватним виконавцем Юхименко О.Л. зазначено, що стягнення здійснюється на підставі виконавчого напису №3015 від 05.02.2019 року.

Документи про підтвердження безспірності заборгованості, правомірності дії приватного нотаріуса відсутні.

Правомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису, право вимоги відповідача на існуючу заборгованість, чи мав боржник заборгованість і в якому розмірі встановити неможливо.

Крім того, відповідно до виконавчого напису позивач є боржником АТ-«Альфа-Банк», а право вимоги відповідачу перейшло на підставі договору факторингу від 14.11.2016 року, який також суду не наданий.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що при вчиненні виконавчого напису №3015 від 05.02.2019 року не підтверджується належне дотримання приватним нотаріусом вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Стороною відповідача та третіми особами не надано доказів правомірності права вимоги відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Проте, у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вчиняючи 05.02.2019 року спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Хара Н.С. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14,оскільки укладений між відповідачем та банком кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування вищевказаного висновку.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів.

Посилання відповідача на те, що в правовідносинах, які виникли між сторонами, неможливо застосувати положення ст. 1212 ЦК України є хибним трактуванням законодавства, чому було надано відповідну правову оцінку судом першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведений позивачем розмір витрта на правову допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний розмір був обумовлений сторонами в додаткі до договору про надання правничої допомоги від 26.10.2021 (а.с.19,20).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: