н/п 2/490/2032/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування воасністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року , позивачзвернулась до суду зпозовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні належного їй на праві приватної власності житловим будинком літ.Д, розташованого по АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідачів знести самовільно збудовану ними з опиранням на стіну будинку літ.Д, житлову прибудову літ.А-2, розташовану по АДРЕСА_2 .

При цьому, позивач просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 36 874,00 грн., та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу від 17.12.2019 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою від 23.12.2019 року дана позовна заява залишена без руху.

17.02.2020 року на виконання ухвали надійшла заява про усунення недоліків.

Позовні вимоги залишені без змін.

Ухвалою від 13.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 13.03.2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, та постановлено про витребування від КП Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації матеріали інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

26.05.2020 року надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на його безпідставність.

Ухвалою суду від 04.09.2020 року закрито підготовче провадження, а також задоволено клопотання позивача про витребування із архіву суду цивільної справи № 4-8217/08 за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на самовільну забудову; витребувано із Центральної районної адміністрації матеріали за заявою ОСОБА_2 , які стали підставою для прийняття розпорядження № 175-р від 25.03.2011 року; із Центрального ВП ГУНП у Миколаївській області матеріалів кримінального провадження № 00015000, відкритого за заявою ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 358 ч.4 КК України.

До участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог ОСОБА_4 .

На виконання ухвали суду 12.10.2020 року направлені матеріали Центральною Адміністрацією Миколаївської області.

05.11.2020 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_4 , в якому посилається на безпідставність заявлених вимог.

На адресу суду надійшли матеріали інвентарних справ.

Слуханні справи неодноразово відкладалось.

06.04.2021 року від адвоката позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи,яка призначена на 07.04.2021 року.

Слухання справи відкладалось на 20.05.2021 року, 02.09.2021 року, 15.11.2021 року,21.12.2021року, 23.03.2022 року,12.10.2022 року,06.12.2022 року.

Позивач та її адвокат до судового засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про слухання справи у їх відсутності не надходило.

Розумністьтривалості судового розглядумаєвизначатися з огляду на обставинисправи та наступнікритерії: складністьсправи, поведінказаявника та компетентнихорганів, а такожважливість предмета позову для заявника у справі (рішенняЄвропейського суду з прав людини у справі «ФрідлендерпротиФранції»).

Враховуючинеобхідністьвирішеннясправи у розумні строки, суд вважає,щодостатніхправових і фактичнихпідстав для відкладенняслуханнясправи на цей час немає.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (ч.ч.1, 2, п. 10 ч. 3ст. 2 ЦПК України)

Відповідно до частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2020 року у справі №9901/11/19вказала,що у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

У розумінні процесуального законодавства України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи.

Загальнообов`язкові процесуальні правила, зокрема, викладені уст. 223 ЦПК Україниє певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження. Частина п`ята статті 223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду.

Крім того, як вказано у постанові ВС від 22.05.2019 (справа №310/12817/13) процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що повідомлення про день, час та місце розгляду справи були направлені позивачу завчасно, з дотримання розумних строків розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, однак в судове засідання позивач не з`явився повторно, не повідомивши суд про причину неявки. Наразі будь-яких доказів наявності поважних причин неявки до суду позивач не надав.

Відповідно дост. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК Українине є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, та те, що позивач не з`являється в суд для розгляду справи без підтвердження поважності неявки, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Керуючись ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа ОСОБА_4 - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова