КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 375/661/21 Головуючий у суді першої інстанції - Чорненька О.І.
Номер провадження № 22-ц/824/6120/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником Власенко Артемом Олександровичем, на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року представник АТ КБ «Приватбанк» - Кіріченко В.М. звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 02 грудня 2009 року у розмірі 11 369,82 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 02 грудня 2009 року. Вказано, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку й у подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 9 040 грн.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 липня 2019 року.

Так, позивач посилається на положення ч.3 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач зазначає, що в даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Таким чином, позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, зокрема, кредитні зобов`язання позичальника.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором та з врахуванням внесених ним коштів на погашення кредиту утворилася заборгованість перед банком, яка станом на день смерті становить 11 369,82 грн, яка складається із наступного: 1 875,30 грн - заборгованості за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн - заборгованості за поточним тілом кредиту, 1 875,30 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - за нарахованими відсотками, 0,00 грн - заборгованості за простроченими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 9 494,52 грн - нарахованої пені, 0,00 грн - нарахованої комісії.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Власенко А.О. подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що виходячи зі змісту положень ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 15 червня 2017 року по 15 грудня 2017 року. Разом з тим, апелянт вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, подали заяву про відмову від прийняття спадщини. Доказів того, що відповідачі не проживали разом із позичальником на день його смерті матеріали справи також не містять.

Доводами апеляційної скарги є також те, що судом першої інстанції не було перевірено, хто є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «Приватбанк» - Власенко А.О. просив скасувати рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» мотивував своє рішення тим, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню факт отримання спадкоємцем майна спадкодавця у спадщину (отримання свідоцтва про право на спадщину), яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та його вартість.

Судом першої інстанції було зазначено, що відповідно до норм законодавства, спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину та у межах вартості успадкованого майна й у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів прийняття відповідачами у спадщину майна та яке саме майно було прийнято й яка його вартість, то вказане унеможливлює стягнення з відповідачів грошових коштів на користь позивача.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 02 грудня 2009 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку (www.privatbank.ua), складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.21).

При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України. Згідно зазначеної норми ЦК договором приєднання є договір, умови якою встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банком було виконано свої зобов`язання, а саме на підставі Договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, яка додається до позову, а відповідачеві надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9 040 грн, що підтверджується згаданою довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

В подальшому, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20 липня 2019 року Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.39).

Станом на дату смерті, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 02 грудня 2009 року становить 11 369,82 грн.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що заповіту позичальник не складав, відповідачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталися (а.с.75-86).

Особи, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

У зв`язку зі смертю позичальника, позивачем до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області була направлена претензія кредитора № SAMDN50OTC002456597 від 24 квітня 2020 року. На вказану претензію кредитора 15 травня 2020 року нотаріусом надано відповідь про те, що на претензію кредитора (АТ КБ «Приватбанк») Рокитнянською районною державною нотаріальною конторою Київської області 15 травня 2020 року після померлого, 15 липня 2019 року ОСОБА_3 , заведено спадкову справу №103/2020. Про видачу спадкоємцям боржника свідоцтва про право на спадщину кредитора буде повідомлено додатково (а.с.42).

В подальшому позивачем (кредитором померлого позичальника) 10 липня 2020 року за №SAMDN50OTC002456597 спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено листи-претензії, згідно з якими позивач пред`явив свої вимоги, посилаючись на положення статті 1282 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (а.с.43-44).

Відповідно до положень частини 1 статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до положень статті 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281-1282 ЦК України.

Так, згідно із положеннями статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Так, згідно із положеннями статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідний правовий висновок виклав Верховний Суд України у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц ( провадження № 14-49 цс 19) та постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі № 482/1561/20.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивачем не доведено, що спадкодавець ОСОБА_3 володів майном в межах суми боргу перед позивачем і відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом чи заповітом і що в передбаченому законом порядку вони прийняли спадщину після позичальника ОСОБА_3 , а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки вони не підтвердженні належними і допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі є спадкоємцями після померлого ОСОБА_3 , оскільки на момент смерті постійно проживали з померлим позичальником і не зверталися до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини, а відтак вважаються такими, що прийняли спадщину, оцінюються колегією суддів критично, оскільки як вбачається із положень статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, ключовим питанням, яке необхідно з`ясувати суду під час розгляду даної справи є чи прийняли відповідачі спадщину, яке саме майно було прийнято ними у спадщину та яка його вартість і лише після з`ясування вказаних обставин, відповідачі можуть відповідати перед банком за зобов`язаннями у межах вартості майна.

Позивач зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, що вони прийняли спадщину та наявність спадкового майна (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, саме по собі проживання будь-якої особи зі спадкодавцем на час його смерті не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивач не надав належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника, які прийняли спадщину, та що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали у спадок будь-яке рухоме чи нерухоме майно після смерті боржника ОСОБА_3 .

Крім того, мотивуючи висновок щодо покладення на відповідачів обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості, яке було успадковане відповідачами, а встановлення факту відсутності за життя у ОСОБА_3 будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц та від 04 липня 2019 року у справі № 320/5909/16-ц.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що апелянт АТ КБ «Приватбанк» не заявляв також клопотання в суді апеляційної інстанції щодо витребування доказів, зокрема, щодо рухомого чи нерухомого майна, яким володів ОСОБА_3 , а також враховуючи відкритість відповідних реєстрів на час звернення до суду із вказаним позовом, позивач вказаних доказів до суду не подав.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини спору дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк»

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником Власенко Артемом Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв