КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №363/2330/20 Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
Провадження №22-ц/824/9594/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів Писана Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламая Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вище вказаним позовом посилаючись на те, що з серпня 2012 року по листопад 2017 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з ОСОБА_2 . Сторони дійшли згоди щодо участі у вихованні та утриманні дитини, за умовами якої, позивач щомісячно сплачує кошти на утримання дитини, а відповідачка мала забезпечувати особисте спілкування батька з дитиною та участь у її вихованні. 3 2020 року ОСОБА_2 перестала організовувати зустрічі з донькою, створюючи перешкоди для цього та уникає будь-яких пояснень з цього приводу.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просив суд першої інстанції зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 та визначити способи участі у спілкуванні та вихованні дитини.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 червня 2022 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 в спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначений спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме: першу та третю суботу з 11-00 до 18-00 години, перша та третя неділя з 11-00 до 18-00 години без присутності матері, лише за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів; день народження дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) святкувати в непарні роки з батьком з 12-00 години до 16-00 години, за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів; спільний відпочинок дитини з батьком першу половину зимових та літніх канікул, за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів; необмежене спілкування батька з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобів зв`язку, що передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності для нього перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з дитиною, оскільки їх дочка проживає із матір`ю, яка впливає на її ставлення до батька.

На його думку суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував інтересів дитини, а також не врахував висновку органу опіки та піклування Вишгородської міської ради від 16 вересня 2021 року №397 «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини», в якому вказано, що бажання самої дитини не може переважати над правом батька на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції, виключивши з резолютивної частини рішення вказівку про те, що участь батька визначених судом способах виховання та спілкування з дитиною має відбуватися за бажанням дитини.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 в якому вона зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що спрямоване на забезпечення інтересів дитини.

Також у відзиві ОСОБА_2 зазначає, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив права дитини, встановивши такий графік спілкування з батьком який передбачає врахування кожного разу бажання дитини на зустріч з батьком.

На підставі викладеного у відзиві, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлявся.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Числовська І.В. заперечували протии задоволення апеляцйної скарг. Наголошували на тому, що дитина проживає у повній дружній сім`ї з мамою, вітчимом і дитиною відповідачки від другого шлюбу, а тому зустрічі дочки із батьком не є в інтересах дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 16 вересня 2021 року №397 «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини», затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Вишгородської міської ради щодо визначення участі батька, ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи в інтересах дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Вишгородської міської ради вважає за доцільне: рекомендувати батьку, ОСОБА_1 , брати участь у вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до графіку спілкування: перша та третя субота з 11-00 до 18-00 години без присутності матері; перша та третя неділя з 11-00 до 18-00 години без присутності матері; день народження дитини святкується в непарні роки з батьком з 12-00 до 16-00 години, непарні - з мамою; спільний відпочинок: першу половину зимових та літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування батька з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. Рекомендовано батьку, ОСОБА_1 , не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. Рекомендовано матері, ОСОБА_2 , поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. ОСОБА_1 забирає дитину від місця проживання її матері, ОСОБА_2 , та привозить доньку до місця проживання матері.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно послався на норми матеріального права, Конвенцію про права дитини, практику Європейського суду з прав людини. При цьому, встановлюючи графік зустрічей батька із дитиною і зазначивши, що такі зустрічі мають відбуватись лише за умови бажання дитини, суд першої інстанції взагалі не зазначив, із яких міркувань він виходив ухвалюючи таке рішення, які обставини, які були судом встановлені при розгляді спору, дали суду підстави вважати, що зустрічі дитини із батьком лише при наявності бажання дитини відповідатимуть найкращим інтересам дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Частинами 1-3 статті 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання (стаття 158 СК України).

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша, друга статті 159 СК України).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частини четверта та п`ята статті 19 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що орган опіки та піклування висловлював свою позицію з приводу дотримання прав та забезпечення інтересів дитини під час розгляду справи в суді першої інстанції. З приводу розв`язання спірних правовідносин орган опіки та піклування Вишгородської міської ради склав висновок від 16 вересня 2021 року, встановив порядок спілкування батька з донькою.

Зважаючи на наведене, орган опіки та піклування виконав вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини.

Визначаючи спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, суд першої інстанцій не встановив об`єктивних умов, за яких такі побачення можуть відбуватися виключно за бажанням дитини, та не врахував необхідність надання системної оцінки фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення. Зокрема суд мав враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Ані орган опіки та піклування, ані відповідачка у справі не надали до суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за бажанням дитини, а також що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні. Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції фактично не врахував висновок органу опіки та піклування, погодився із доводами відповідачки, що зустрічі дитини з батьком мають відбуватися лише за бажанням дитини, що, на думку колегії суддів, не сприятиме налагодженню стосунків між позивачем та його донькою.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни рішення суду першої інстанції шляхом виключення із резолютивної частини рішення вказівку про те, що участь батька визначених судом способах виховання та спілкування з дитиною має відбуватись за бажанням дитини.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, отже апеляційним судом не переглядалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1261 грн. 20 коп. за звернення до суду з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 червня 2022 року у даній справі змінити, виключивши із резолютивної частини вказівку про те, що участь батька у визначених судом способах виховання та спілкування з дитиною має відбуватися за бажанням дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1261 грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2022 року.

Реквізити сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя-доповідач

Судді: