Справа № 346/2418/22
Провадження № 2/346/1112/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Івасів В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Івано -Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,10 га, призначеної для обслуговування цього будинку,

Вказане спадкове будинковолодіння належало бабі позивача та відповідно матері ОСОБА_2 . ОСОБА_3 на підставі договору про виділення в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, посвідчений Коломийською державною нотаріальною конторою 20.08.1970 р. за №2409.

Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-002-466, виданого 22.06.1994 р. на підставі рішення Коломийської міської Ради народних депутатів від 15.06.1994 р. №194.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Вона залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину, (батькові позивача). Останній прийняв спадщину за заповітом, і нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 . Однак, батько позивача не оформив належним чином своїх прав на спадкове майно та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою оформлення права на спадщину позивач як спадкоємець звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець М.В., яка постановами від 22.02.2022 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, видані на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 , про право власності на вказані будинковолодіння та земельну ділянку.

Позивачем подано в пресу оголошення про втрату вказаних документів про належність спадкодавцю ОСОБА_3 зазначеного спадкового майна.

Тому позивач просить визнати в порядку спадкування за нею право власності на вказані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на зазначену земельну ділянку.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 11.11.2022 року її представник, адвокат Юркевич Х.М. подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її та позивача відсутності (а.с.76).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 22.07.2022 року подав відзив на позовну заяву, а 18.10.2022 року - клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.46,70).

У вказаному відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

В позовній заяві зазначено, що вказаний житловий будинок належав ОСОБА_3 на підставі вищевказаного договору №2409 про виділення в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку. Згідно з умовами, вказаними в цьому договорі, виконавчий комітет Коломийської міської ради виділив ОСОБА_4 на праві безстрокового користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 600,0 кв.м.

До забудови будівель забудовник була зобов`язана приступити не пізніше одного року з дня підписання даного договору і вести будівельні роботи з таким розрахунком, щоб все будівництво було закінчене на протязі не більше 6-х років, тобто не пізніше 24.07.1973 року.

Однак, як вбачається із напису, здійсненого Коломийським МБТІ на звороті цього договору, будівництво завершено 11.06.1983 р., тобто з пропуском строку на десять років.

Крім того, на думку сторони відповідача, даний договір лише передбачає право на безстрокове користування земельною ділянкою виключно для будівництва будинку, чим спростовуються твердження позивача про те, що спірний житловий будинок належав ОСОБА_3 на підставі даного договору, адже цим документом не може бути підтверджене право власності ОСОБА_3 на дане майно.

Крім того, представник відповідача у відзиві вказує, що законодавством не передбачено можливості звернення до суду з

вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершенного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку в експлуатацію, адже цей об`єкт ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

Таким чином, враховуючи, що документи про право власності на спірний житловий будинок відсутні, так як вказані позивачем спадкодавці за життя належним чином не оформили такі документи, то позивач може звертатися лише з позовом про визнання права власності на будівельні матеріали, а не на житловий будинок.

Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що спірна земельна ділянка площею 0,1000 га належала ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, виданого 22.06.1994 р. Одночасно, позивач подає в пресу оголошення про визнання недійсним цього правовстановлюючого документу.

Тому представник відповідача вважає, що наведені факти спростовують твердження позивача щодо втрати документів про право власності на спірний житловий будинок та дійсності документів про право власності на зазначену земельну ділянку.

Представник позивача, адвокат Юркевич Х.М. 27.09.2022 року подала відповідь на відзив, в якому вказує, що підставою виникнення права власності ОСОБА_3 на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є саме зазначений договір про виділення в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, нотаріально посвідчений 20.08.1970 року за №2409. Даний факт підтверджується довідкою №49, виданою 20.01.2022 року сертифікованим інженером ОСОБА_5 , який проводив технічну інвентаризацію та виготовляв технічний паспорт на вказане будинковолодіння, а також проводив його реєстрацію в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва. В даній довідці також чітко зазначено, що цей житловий будинок збудовано на підставі дозвільної документації, з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і правил. На час проведення цієї інвентаризації житловий будинок з господарськими спорудами вважалися завершеним будівництвом.

Крім того, інформація про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами саме на підставі вказаного договору міститься в реєстровій книзі № 22 під реєстровим № 3020 Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Тому позов підлягає задоволенню.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Коломия Івано-Франківської області (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Коломия Івано-Франківської області (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження (виданого повторно) серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 був батьком ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець М.В. 09.09.2020 року, ОСОБА_3 заповіла все своє майно своєму сину ОСОБА_2 (а.с.8).

Судом встановлено, що згідно з копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-002-466, виданого 22.06.1994 р. на підставі рішення Коломийської міської Ради народних депутатів від 15.06.1994 р. №194, земельна ділянка належала за життя спадкодавцю ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно до копії довідки № 49 від 20.01.2022 року, виданої сертифікованим інженером ОСОБА_5 , житловий будинок збудовано на підставі дозвільної документації, з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і правил. Станом на день проведення інвентаризації житловий будинок з господарськими спорудами є завершеним будівництвом (а.с.20).

Згідно з даними копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого вище вказаним інженером 20.01.2022 року, зазначене нерухоме майно складається із: житлового будинку літера «А», загальною площею 153,9 кв.м., житловою площею 109,6 кв.м., і таких господарських будівель та споруд: літньої кухні "Б"; літньої кухні «В»; навісу «Г»; вбиральні - «Д»; сараю "Е"; гаражу «Ж»; літньої кухні "З"; навісу "К"; криниці - «№1», воріт- «№2»; огорожі - «№3»; огорожі - «№ 4»; вимощення - "І", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок з господарськими будівлями збудовано у 1983 році (а.с.21-23).

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 (батько позивача), який згідно з даними матеріалів спадкової справи № 8/2015, які надані вказаним приватним нотаріусом 03.11.2022 року за № 136/02-14, прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до вказаного нотаріуса 16.06.2015 року (а.с.113).

Судом також встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 (позивач), яка згідно з даними матеріалів спадкової справи №10/2021 прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до вказаного нотаріуса 20.04.2021 року (а.с.78,113).

З метою оформлення своїх прав на спадщину за законом позивач звернулась з відповідною заявою до вказаної нотаріуса, однак, вона постановами від 22.02.2022 року відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спірні об`єкти спадкового нерухомого майна у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючі документи на ці об`єкти та державна реєстрація прав спадкодавця ОСОБА_2 на це майно, в зв`язку з чим рекомендувала позивачу звернутися з відповідним позовом (а.с.15,16).

Судом встановлено, що позивачем подано оголошення в газету «ЗР-Інформ» про втрату Державного акту на право власності на земельну ділянку,серії ІФ 17-2-002-466, виданого 22.06.1994р. на підставі рішення Коломийської міської Ради народних депутатів від 15.06.1994 р. №194. (а.с.34,35).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищевказаних доказів судом встановлено правові підстави для визнання за позивачем як за єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняв спадщину, права власності на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки іншим оформити та реалізувати свої права на це майно позивач не може.

Наведені у відзиві заперечення представника відповідача про безпідставність позовних вимог суд вважає не обгрунтованими, оскільки чинним законодавством на час створення (будівництва) спірного будинковолодіння не передбачалося обов`якової державної реєстрації прав власності на нього, а вище вказаний договір про виділення в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, нотаріально посвідчений 20.08.1970 року за №2409, вважався належною дозвільною документацією, яка давала підстави для узаконення в подальшому збудованого житлового будинку та набуття прав власності на нього.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.392 ЦК України, та, керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , уродженкою м. Івано-Франківська, жителькою АДРЕСА_1 , право власності на:

- будинковолодіння, яке складається із житлового будинку літера «А», загальною площею 153,9 кв.м., житловою площею 109,6 кв.м., і таких господарських будівель та споруд: літньої кухні "Б"; літньої кухні «В»; навісу «Г»; вбиральні - «Д»; сараю "Е"; гаражу «Ж»; літньої кухні "З"; навісу "К"; криниці - «№1», воріт - «№2»; огорожі - «№3»; огорожі - «№ 4»; вимощення - "І",

що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування будівель та господарських споруд.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.11.2022 року.

Суддя Калинюк О. П.