Справа № 471/81/22
Провадження № 2/471/91/22
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"13" травня 2022 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді - Гукової І.Б.,

за участю секретаря - Кравченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/81/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання прав власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В своєму позові позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав на праві власності його померлому батьку - ОСОБА_3 , на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівлі індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 08.06.1977 року, посвідченого державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області за реєстром № 572.

Після смерті ОСОБА_3 , за заявою позивача була відкрита спадкова справа. Однак при зверненні до нотаріальної контори щодо оформлення спадкового майна позивачу роз`яснили, що оформити спадкове майно не має можливості, оскільки втрачено оригінал документів, які підтверджують право власності на вище вказане майно, отримати дублікат цього документу неможливо, оскільки вказаний документ видавався Комбінатом комунальних підприємств Братського району Миколаївської області, який на сьогодні вже ліквідовано та не має правонаступників. Тому позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивач не з`явився, від представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області помер ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав на праві власності його померлому батьку ОСОБА_3 . Даний житловий будинок належав померлому на праві власності згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівлі індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 08.06.1977 року, посвідченого державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області за реєстром № 572 (а.с. 21).

Після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена спадкова справа № 205/2003 по Братській державній нотаріальній конторі Миколаївської області (а.с. 23).

Спадкоємцем після смерті останнього є ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори (а.с. 23). В своїй заяві про прийняття спадщини (а.с. 34) позивач зазначив також мати спадкодавця - ОСОБА_4 , яка на момент смерті проживала окремо від померлого та сина спадкодавця - ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права.

До спірних правовідносин, що виникли на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд застосовує норми законодавства, які чинні на період відкриття спадщини, остільки відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст. 524,525 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Так, відповідно до ст.ст. 529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач в установлений строк, не відмовився від прийняття спадщини, а навпаки, єдиний виявив таке бажання. Неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин.

Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачами ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280, 283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання прав власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2022 року.

СуддяІ.Б. Гукова