КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/7098/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2022 року у складі судді Чередніченко Н.П.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органів досудового слідства, прокуратури і суду,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом у якому просив з Державного бюджету України на свою користь стягнути моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку.

05 серпня 2022 року представник позивача подав клопотання про призначення у справі психологічної експертизи, проведення якої доручити КНДІСЕ.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2022 року клопотання представника позивача задоволено. Призначено по справі судову психологічну експертизу.

На вирішення експертів поставити наступні питання:

1. Чи є ситуація, що досліджується (незаконне кримінальне переслідування ОСОБА_1 ), психотравмувальною для ОСОБА_1 ?

2. Чи завдано ОСОБА_1 моральної шкоди умовами ситуації, що досліджується (незаконне кримінальне переслідування ОСОБА_1 ?

3. Якщо ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, який може бути встановлено розмір грошової компенсації за завдану моральну шкоду?

В апеляційній скарзі Чернігівська обласна прокуратура посилаючись на порушення норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу районного суду, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Вказано неврахування судом того, що позивачем у порушення вимог ст. 106 ЦПК України не доведено причини ненадання висновку експерта разом із матеріалами позову або неможливість її проведення до звернення до суду, вирішено після проведення попереднього засідання, а також суд не зазначив мотивів та підстав для призначення психологічної експертизи, не вказав, в чому саме полягають заперечення відповідача, та чому суд їх не врахував при вирішенні клопотання про призначення експертизи.

Крім того позивач зазначивши, що у зв`язку з кримінальним переслідуванням, яке тривало з 05.07.2013 по 18.05.2018, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 2 млн. грн., водночас розрахунок вказаної суми позов не містить.

Зазначено, що за наявності підстав для стягнення моральної шкоди це питання врегульовано відповідним Законом, Отже визначення розміру моральної шкоди, за наявності належних доказів та підстав, не вимагає спеціальних знань і лежить в площині повноважень суду. У свою чергу експертний розрахунок грошової компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру і ступеня моральних страждань.

Судом також в порушення ст. 252 ЦПК України питання про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням експертизи не вирішено.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час судом повідомлялися належним чином (а.с. 187 т. 2), у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача адвоката Лисака О.М., який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Згідно матеріалам справи ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідачів під час кримінального переслідування.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання представника позивача про призначення у справі судово-психологічної експертизи, суд першої інстанції зазначив про врахування суті заявлених ОСОБА_1 вимог та того, що для з`ясування розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, необхідні спеціальні знання.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи зобов`язані, зокрема подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (частина друга статі 43 ЦПК України).

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.106 ЦПК учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно положень п.7,8 ч.2 ст.197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Відповідно до матеріалів, клопотання про призначення судової психологічної експертизи заявлено під час судового розгляду справи.

Між тим, про неможливість отримання відповідного висновку експертизи в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 106 ЦПК України та поважність причин пропуску строку для його подачі до суду самостійно, а також неподання відповідного клопотання в установлений процесуальним законом строк, позивачем не зазначено та відповідних доказів на їх підтвердження, до справи не долучено..

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» .

Викладене свідчить про незаконність надання судом процесуальних переваг позивачу, а також порушення принципу змагальності сторін, який передбачає покладення тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Кожна обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, у постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, у постанові від 04.12.2019 від 25.06.2020 у справі № 917/2101/17, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Зазначене свідчить про постановлення по справі оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2022 року, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: