Номер провадження: 22-ц/813/6838/22
Справа № 521/4329/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

26 березня 2021 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що малолітні діти проживають разом з матір`ю та біологічним батьком найменшої доньки у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . Діти недоглянуті, одягнені в брудні речі, приміщення не забезпечення теплопостачанням та водопостачанням, батьки вживають алкогольні напої, тому Малиновського районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження «Про невідкладене відібрання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у матері ОСОБА_1 »

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року позовну заяву Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав задоволено. Відібрано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Допущено негайне виконання рішення, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Стягнено з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.03.2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкових висновків про задоволення позову, не враховуючи якнайкраще забезпечення інтересів дитини, оскільки поведінка ОСОБА_1 виправляється свою поведінку в суспільстві та сім`ї і виконує все необхідне для цього.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 23 листопада 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Дришлюк І.А. перебував у відпустці з 05 грудня по 06 грудня 2022 року, а суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 07 грудня по 09 грудня 2022 року, що підтверджується довідками відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повне судове рішення виготовлено 12 грудня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_5 народився син ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у матері ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_4 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.13).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2018 року у справі №522/9269/18 (а.с.16-17).

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 від 16.03.2021 року комісією зроблено висновок, про знаходження дитини в дуже небезпечному стані (а.с.18-27).

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_3 від 16.03.2021 року комісією зроблено висновок, про знаходження дитини в дуже небезпечному стані (а.с.28-37).

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_4 від 16.03.2021 року комісією зроблено висновок, про знаходження дитини в дуже небезпечному стані (а.с.38-47).

Служба у справах дітей Одеської міської ради звернулася до Малиновської районної адміністрації з клопотанням від 17.03.2021 року про прийняття розпорядження про невідкладене відібрання дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав та тимчасово влаштувати дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с.8-10).

Розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2021 року №106/01-ОВ «Про негайне відібрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_1 та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення» постановлено негайно відібрати малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав та влаштувати дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с.6-7).

Фахівцями інклюзивно-ресурсного центру було проведено комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 16.06.2021 року та надано висновок про стан ОСОБА_6 (а.с.101-107).

Фахівцями інклюзивно-ресурсного центру було проведено комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 16.06.2021 року та надано висновок про стан ОСОБА_2 (а.с.114-121).

Фахівцями інклюзивно-ресурсного центру було проведено комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 16.06.2021 року та надано висновок про стан ОСОБА_4 (а.с.108-113).

Згідно характеристики практичного психолога КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» від 02.08.2021 року ОСОБА_3 з її слів могла жебракувати з братом, палити цигарки зі старшими дітьми та красти з магазинів. Засвоєння навчальної програми відповідає низькому рівню освіти дівчинки. При спілкуванні з однолітками можуть бути проблеми та конфлікти. ОСОБА_7 має хист до малювання та вишивання (а.с.122-123).

Згідно характеристики практичного психолога КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» від 02.08.2021 року ОСОБА_2 , у дитини негативне ставлення до навчання, погані відносини з однолітками, погана поведінка. Зі слів хлопця, до вилучення з сім`ї, хлопець палив, міг жебракувати, красти в магазині. При виявлені труднощів ОСОБА_2 відмовляється від виконання доручень. На прохання і зауваження реагує емоційно, бурхливо: може кидати речі, ломати стільці та двері, закриватися у туалеті, використовувати нецензурні слова по відношенню до дорослих. Таланти і здібності не виражені (а.с.124-125).

Згідно із характеристики практичного психолога КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» від 02.08.2021 року ОСОБА_4 мовленнєвий та розумовий розвиток дівчинки відповідає віку. У спілкуванні з дорослими іде на контакт поступово та обережно, дівчинці потрібен час, щоб звикнути та довіритися новому оточенню. У спілкуванні з дітьми в групі не конфліктна та не агресивна, не проявляє ініціативу при знайомстві (а.с.126).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків у повному обсязі, діти проживають в підвалі, можуть жебракувати, красти в магазинах.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першоючетвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 25 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 25 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у відібранні малолітньої дитини від батьків без позбавлення його батьківських прав, апеляційний суд виходить із недоведеності позивачем факту умисного ухилення від виконання відповідачами своїх обов`язків з виховання дитини.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (стаття 9 Конвенції).

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Позивачем не підтверджено жодним належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 неналежно виконує батьківські обов`язки, а також те, що це перебуває у прямо зв`язку із тим, що діти перебувають у небезпеці і якій саме небезпеці. Жодних судових рішень про притягнення ОСОБА_1 до будь-якого виду юридичної відповідальності щодо неналежного виконання батьківських обов`язків не надано.

Крім того до апеляційної скарги додано документи, що відповідач ОСОБА_1 офіційно працевлаштована до КП «Житлово-Комунальний Сервіс «Порто-Франківський» з 22 липня 2021 року.

Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи містять висновки працівників психологічної сфери, в якій діти виражають бажання проживати з матір`ю, мають із нею стійкий психоемоційний зв`язок та небажання розлучатись.

Інших беззаперечних доказів для задоволення позову позивач не надав.

Апеляційний суд наголошує ОСОБА_1 , що остання не позбавлена права користуватись всіма правами та пільгами, які передбачені чинним національним законодавством, для забезпечення якнайкращих інтересів своїх дітей, а також звертатись до спеціалізованих закладів для корекції своєї поведінки з метою показити належний приклад поведінки для дітей.

Таким чином, колегія суддів виходить із пріоритету якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, та вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про наявність підстав для відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та реальності загрози для життя та здоров`я дітей, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Проте, апеляційний суд визнає за необхідне попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і покласти на орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків стосовно дітей. У разі неналежного виконання батьківських обов`язків вживати заходи реагування відповідно до законодавства України з поданням належних та допустимих доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат щодо правової допомоги неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Покласти на орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 12 грудня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк