Справа №489/2080/21
Провадження №2/489/198/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, яким просили: встановити факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на час відкриття спадщини в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 є рідним сином ОСОБА_4 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належала по ј частки житлового будинку АДРЕСА_1 . 05 жовтня 1976 року ОСОБА_5 подарував своїй матері ОСОБА_4 ј частку спірного житлового будинку. Позивачі є рідними доньками ОСОБА_5 , які після реєстрації шлюбу змінили прізвища на « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_2 ». ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та позивачки зі своїми родинами проживали за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня бабуся ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їхній батько ОСОБА_5 . Після його смерті позивачі звернулися до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Проте, їм приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкове майно на час смерті їх батька ОСОБА_5 належало не йому, а їх бабусі ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_5 не прийняв спадщину після смерті матері, оскільки вони були прописані за різними адресами, доказів фактичного проживання зі спадкодавцем не надано.

Ухвалою суду від 14.05.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.10.2022, закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано докази.

Ухвалою суду від 08.11.2022, відкладено розгляд справи та витребувано докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивачів надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. На позовних вимогах наполягають. Проти заочного рішення не заперечують.

Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Раніше ОСОБА_4 належала ј частка з Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 25.04.1968.

ОСОБА_5 належала ј частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 06.10.1972, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою м. Миколаєва.

05 жовтня 1976 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 ј частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вказаний Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Орєховою Л.П., зареєстрований в реєстрі за № 3-5204 та в ММБТІ 12.05.1977 за реєстровим № 8835.

Як вбачається з довідки Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 05.01.2021 за вих. № 2-7472, згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 28.12.2012, право власності на зазначену нерухомість зареєстровано за: ОСОБА_8 Ѕ частки домоволодіння, на підставі договору дарування від 05.10.1976 р. № 3-5204, посвідченого Орєховою Л.П. державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у КП ММБТІ 12.05.1977 р. № 8835 та на підставі рішення нарсуду Ленінського району від 25.04.1968 справа № 2-565; ОСОБА_9 Ѕ частки домоволодіння на підставі договору дарування від 31.05.2002 р. № 1-576, посвідченого Рудою О.М. державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованому в КП ММБТІ 22.08.2002 р. № 8835.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Позивачі зазначають, що ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався, оскільки фактично прийняв спадщину у відповідності до ст.. 1268 ЦК України, так як проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 08.03.1962, відомостей щодо зняття з реєстрації не вбачається; ОСОБА_5 зареєстрований за вказаною адресою з 21.10.1982, відомостей щодо зняття з реєстрації не вбачається.

З паспорта ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 21.10.1982.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.10.2022, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 1977 року.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідними доньками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , свідченням чого є свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 .

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 , ОСОБА_11 зареєструвала шлюб 17 вересня 1999 року та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 , вбачається, що ОСОБА_12 зареєструвала шлюб 27 червня 2008 року та змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

03 серпня 2020 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскрицької Г.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03 серпня 2020 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскрицької Г.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 своєю заявою віфд 03.08.2020 відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка на користь доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іскрицької Г.В. від 18.01.2021 за вих. № 6/02-31, позивача було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не надано документів, що підтверджують місце відкриття спадщини ОСОБА_4 та коло спадкоємців, які на момент смерті ОСОБА_4 постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняли спадщину після її смерті, а також неможливо встановити факт належності померлому ОСОБА_5 Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи №38/2020 від 03. Серпня 2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

З письмових пояснень свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , вбачається, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є рідними доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . ОСОБА_4 є рідною бабусею позивачів та матірю померлому ОСОБА_5 .. Вони завжди проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Позивачі в позові зазначають, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом з матір`ю ОСОБА_4 .

Доказів на спростування вказаних обставин суду не надано.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення вказаного факту має для позивачів юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивачі просять, зокрема, визнати право на спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_5 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , проте, з наданих доказів по справі вбачається що ОСОБА_12 на момент смерті належала Ѕ частина вказаного домоволодіння, інша частина ОСОБА_9 . Це підтверджується відомостями наданими КП ММБТІ, тому позивачки безпідставно просять визнати за ними право власності на цілий житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_2 .

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , по ј частки за кожною в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з державного бюджету 681 (шістсот вісімдесят одну) гривну судового збору сплаченого за квитанцією № 0.0..1 від 06.04.2021.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_12 .

Повний текст судового рішення складено "29" листопада 2022 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева