ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2788/22

Провадження № 22-ц/4820/676/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Талалай О.І., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2022 року, суддя Приступа Д.І., у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування зазначила, що у неї з її колишнім чоловіком ОСОБА_1 існує спір щодо поділу набутого за час шлюбу спільного майна. Зокрема вказала, що сторонами за період спільного проживання набуто у власність шафу-купе, набір садових меблів, доріжки, двоконтурний газовий котел «ARISTON», електричний лічильник стабілізатор напруги, ванну «RAVAK», унітаз та умивальник «CERESIT», пральну машину «INDEZIT», плиту кухонну «HANSA», світильник-бра, килим, холодильник «INDEZIT», мікрохвильову піч «SAMSUNG», м`ясорубку «MOULINEX», стіл та табуретки, кухонний гарнітур (2 навісні шафи, тумбочка, мийка, пенал з тумбою), телевізор «ELENBERG», м`які куточки, стіл, доріжки килимові, спальня (ліжко) та 2 тумби, вмонтована шафа-купе, телевізор «HAIER», DVD-програвач, супутникова тарілка і 3 тюнери, палас, матрац, стелаж, праска «А-плюс», стіл письмовий, стілець офісний. Вказані речі було придбано за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і вони знаходяться у будинку, що у АДРЕСА_1 , щодо поділу якого у сторін також триває судовий спір. Враховуючи реальні ризики знищення або відчуження речей, позивач просила до подання нею позову про розподіл рухомого майна, в порядку ст. 152 ЦПК України накласти на ці речі арешт.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.02.2022 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на шафу-купе, набір садових меблів, доріжки, двоконтурний газовий котел «ARISTON», електричний лічильник стабілізатор напруги, ванну «RAVAK», унітаз та умивальник «CERESIT», пральну машину «INDEZIT», плиту кухонну «HANSA», світильник-бра, килим, холодильник «INDEZIT», мікрохвильову піч «SAMSUNG», м`ясорубку «MOULINEX», стіл та табуретки, кухонний гарнітур (2 навісні шафи, тумбочка, мийка, пенал з тумбою), телевізор «ELENBERG», м`які куточки, стіл, доріжки килимові, спальню (ліжко) та 2 тумби, вмонтовану шафу-купе, телевізор «HAIER» DVD-програвач, супутникову тарілку і 3 тюнери, палас, матрац, стелаж, праску «А-плюс», стіл письмовий, стілець офісний.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд першої інстанції вважав доведеним ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 просив ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

В обґрунтування скарги послався на порушення судом норм процесуального права, оскільки заявником ОСОБА_2 не зазначено ціни позову та відсутня пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення позову. Крім того, вказав на необґрунтованість підстав забезпечення позову без оцінки співмірності з відповідними позовними вимогами. Заявником не доведено ризику знищення та відчуження майна, а також того, що майно на яке заявник просить накласти арешт знаходиться за зазначеною нею адресою та їй належить. Також вказав, що заявник не зазначила даних щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем рішення.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності з вимогами ЦПК України. В письмовій заяві представник апелянта адвокат Керницька І.Р. просила апеляційний суд розгляд справи провести без її участі, вимоги апеляційної скарги підтримала.

Дослідивши докази апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в тому числі до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 до подання до суду позовної заяви про поділ майна подружжя, звернулася в суд із заявою про накладення арешту на майно, яке, на її думку, набуте за спільні кошти подружжя та відповідно підлягає поділу. В обґрунтування поданої заяви заявник послалася на наявність спору з ОСОБА_1 та навела перелік спірних речей із зазначенням їх якісних та вартісних характеристик.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття конкретного виду забезпечення позову ОСОБА_2 послалася на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення в частині поділу рухомого майна, яке перебуває у користуванні ОСОБА_1 , оскільки знаходиться в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення ЄСПЛ «Beles and others v. The Czech Republic», 12/11/2002, § 49).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.04.2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Предметом позову, який має намір пред`явити ОСОБА_2 , тобто матеріально-правовою вимогою, є поділ майна подружжя, в тому числі майно на яке заявник просила накласти арешт.

Необхідність забезпечення позову позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач має доступ до cпірного майна і в разі ненакладення арешту, рішення суду у випадку задоволення позову про поділ майна подружжя неможливо буде виконати, оскільки спірні речі будуть відчужені або ж приховані відповідачем.

Суд першої інстанції, враховуючи наявність спору між сторонами та характер позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами, які має намір заявити ОСОБА_2 та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у випадку задоволення (часткового) позовних вимог, відтак підстав для скасування оскаржуваної ухвали про забезпечення позову не вбачається.

Доводи про те, що заявником не підтверджено доказами наявність спірного майна саме в будинку АДРЕСА_1 , та що воно належить заявниці, не є підставою для відмови у забезпечені позову, оскільки такі обставини підлягають встановленню судом під час розгляду справи про поділ майна по суті.

Таким чином, враховуючи обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та співмірність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом спору, а також те, що наведені заявником ризики щодо невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не зникли, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова