Справа № 308/4576/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Майор Ю.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 26.06.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент») та фізичною особою ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0404/08/26- Nv, у відповідності до якого позичальник отримала грошові кошти у формі кредиту у розмірі 25000,00 доларів США на споживчі цілі строком по 26 червня 2018 року під 13,0 % річних, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розмірах передбачені умовами кредитного договору.

Факт отримання грошових коштів позичальником підтверджується заявою на видачу готівки від 26.06.2008 року.

Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 0404/08/26- Nv від 26 червня 2008 року зі змінами і доповненнями між АКБ «Форум» (правонаступником якого є позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент») та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 26.06.2008 року, відповідно до якого поручитель зобов`язується у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_2 погасити заборгованість по кредитному договору, а саме суму кредиту, нараховані проценти, проценти по простроченій позиції (штраф, пеню), та інші платежі, передбачені кредитним договором і зобов`язується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном, відповідачі по справі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Позивач зазначає, що відповідач припинив виконувати взяті на себе кредитним договором зобов`язання, зокрема вносити щомісячні платежі по тілу кредиту, сплачувати нараховані відсотки за кого користування.

Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору №0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року відповідач зобов`язався протягом дії кредитного договору застрахувати на користь Банку заставне майно, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За порушення даного пункту позичальник сплачує штраф в розмірі 5000,00 грн.

Позивач вказує на те, що станом на день подання позовної заяви позичальником не виконані умови кредитного договору №0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року, зокрема за ним рахується заборгованість по сплаті тіла кредиту, нарахованих відсоткам за його користування, а також нарахованим штрафним санкціям у вигляді пені.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором не виконує. ОСОБА_2 порушувала терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 20.03.2015 р. становить 19625,23 дол. США, з яких: прострочена сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 323,42 дол. США; поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 18280 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованим процентам в розмірі 378,77 дол. США; поточна заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 315,74 дол. США; пеня з розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами у розмірі 113,57 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 2656,95 грн.; штраф за порушення п. 3.3.7, передбачений п.4.4. кредитного договору у розмірі 5000,00 грн., яку позивач просить стягнути на його користь із відповідачів в солідарному порядку.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.11.2018 року залучено до участі в справі № 308/4576/15-ц за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни, до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року, в якості правонаступника позивача публічного акціонерного товариства «Банк Форум» товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», що знаходиться за адресою: вул. Московська, 8-Б, м. Київ, 01010.

Позиція сторін справи :

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, будучи неодноразово належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляла.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив . Представник відповідача просить відмовити у позові з підстав викладених ним у письмових поясненнях. Оголосив зміст письмових пояснень. Вказав , що відсутні докази видачі кредиту, рахунок вказаний в копії наданої позивачем заяви на видачу готівки від 26.06.2008 року, не належить відповідачу ОСОБА_2 . Власником цього аналітичного рахунку, котрий слугує для обліку самим банком заборгованості клієнта є власне сам банк. Відповідач ОСОБА_2 не могла бути ініціатором переказу коштів на вказаний в копії заяви на видачу готівки від 26.06.2008 року поточний рахунок, оскільки рахунок з якого начебто перераховувались кошти згідно копії заяви на видачу готівки від 26.06.2008 року, відповідачу не належить, договору на відкриття рахунку не існує. Фізична особа не може ініціювати переказ грошових коштів з рахунку, який їй не належить. Запис у вказаному документів не відповідає ознакам поняття «переказ коштів», визначеному Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Договору банківського рахунку фізичної особи, вказаного в графі кредит копії заяви на видачу готівки від 26.06.2008 року між відповідачем та позивачем не укладалось, матеріали справи такого договору не містять. Окрім цього зазначає, що наявна в матеріалах справи копія розрахунку заборгованості за кредитом є одностороннім і нічим не підтвердженим припущенням позивача. Розрахунок заборгованості є звичайною довідкою, що жодним чином не відповідає вимогам встановленим Законом до належного, допустимого та достовірного доказу і фактично є звичайним одностороннім припущенням позивача. Окрім цього вказує на те, що наявність у матеріалах справи неналежним чином посвідченої копії вимоги про дострокове погашення боргу не має жодного значення для справи та не є доказом існування боргу у відповідача перед банком. Окрім того, вважає, що підпис на кредитному договорі не належить ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи , про причини неявки суд не повідомляла.

Дана справа знаходилась у провадженні судді Світлик О.М.

08.04.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи №308/4576/15-ц, у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Світлик О.М.

Дана справа передана судді Бенца К.К.

Заяви, клопотання сторін:

24.10.2019 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи.

20.12.2019 року представником позивача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

22.05.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи.

22.06.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи.

20.08.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав письмові пояснення.

14.09.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до суду клопотання про витребування доказів

09.11.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи.

19.01.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи.

21.01.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи.

18.03.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

22.03.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

22.03.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи.

24.05.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про долучення копії довіреності

16.06.2021 року представником ТОВ «ФК «Інвент» подано до суду клопотання про надання оригіналу доказу.

23.08.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

29.10.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

03.11.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

04.11.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи.

04.11.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

24.01.2022 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи.

05.09.2022 року представником позивача подано до суду заяву про надання оригіналів документів кредитної справи.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

08.05.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_5 прийнято справу № 308/4576/15-ц до свого провадження та призначено розгляд справи по суті за правилами загального позовного провадження.

23.03.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду постановлено провести розгляд справи в режимі відеоконференції.

24.05.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено.

03.11.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду постановлено провести розгляд справи в режимі відеоконференції.

Заслухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і запереченя учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», в подалшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент») та фізичною особою ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0404/08/26- Nv, згідно умов якого Банк надав позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти для придбання житла у сумі 25 000,00 дол. США строком користування до 24.06.2033 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,00 % річних. Згідно умов кредитного договору (п.2.3, 2.7) позичальник зобов`язувався повертати кредит та нараховані відсотки щомісячно, кредит в розмірі не менше 84,00 дол. США, щомісячно, що стверджується кредитним договором № 0404/08/26- Nv від 26.06.2008 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. ( а.с. 3-4 Т.1), оригінал кредитного договору було оглянуто в судовому засіданні.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору № 0404/08/26- Nv забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є:

Іпотека однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , договір поруки укладений з ОСОБА_4 .

Як встановлено судом, ОСОБА_2 отримала суму кредиту у розмірі 25000,00 Доларів США, що стверджується заявою на видачу готівки № 23669 ( а.с. 6, Т.1) оригінал було оглянуто в судовому засіданні ( а.с. 84 Т.2),

Як вбачається з кредитного договору № 0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року , ОСОБА_2 отримала кошти від публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності.

Як встановлено судом з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 0404/08/26- Nv від 26.06.2008 року, зі змінами і доповненнями між АКБ «Форум» (правонаступником якого є позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент») та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 26.06.2008 року, відповідно до якого поручитель зобов`язується у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_2 погасити заборгованість по кредитному договору, а саме суму кредиту, нараховані проценти, проценти по простроченій позиції (штраф, пеню), та інші платежі, передбачені кредитним договором і зобов`язується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном, відповідачі по справі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. ( а.с. 5-, Т.1) оригінал договору поруки було оглянуто в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору №0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася протягом дії кредитного договору застрахувати на користь Банку заставне майно, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору №0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п.3.3. (крім п 3.3.2) цього договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000, 00 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.11.2018 року залучено до участі в справі № 308/4576/15-ц за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни, до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року, в якості правонаступника позивача публічного акціонерного товариства «Банк Форум» товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», що знаходиться за адресою: вул. Московська, 8-Б, м. Київ, 01010.

Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 25 000,00 доларів США, що стверджується заявою на видачу готівки ( а.с. 6), копія якої наявна в матеріалах справи.

Однак, як стверджує позивач , у порушення умов договору ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього станом на 20.03.2015 р. загальна заборгованість по вищевказаному кредитному договору перед банком становить 19625,23 дол. США, з яких: прострочена сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 323,42 дол. США; поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 18280 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованим процентам в розмірі 378,77 дол. США; поточна заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 315,74 дол. США; пеня з розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами у розмірі 113,57 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 2656,95 грн.; штраф за порушення п. 3.3.7, передбачений п.4.4. кредитного договору у розмірі 5000,00 грн., що стверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи ( а.с. 7-8 Т.№1).

Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, на адресу ОСОБА_2 було надіслано вимогу про дострокове виконання зобов`язань від 18.02.2015 р. та 19.02.2015 року надіслано вимогу про дострокове виконання зобов`язань ОСОБА_4 (а.с. 9 10, Т.1)

Нормативно-правове обґрунтування :

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямоне вста-новлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорю-ваний правочин).

Отже, вчинений правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню.

В силу приписів ст. 204 ЦК України діє презумпція дійсності правочину.

З огляду на викладене доводи представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про те, що підпис на кредитному договорі № 0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року не належить відповідачу ОСОБА_2 не заслуговують на увагу. Доказів того, що підпис на кредитному договорі № 0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року не належить відповідачу ОСОБА_2 до суду не надано.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором № 0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереcи фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Так, як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати від боржника сплати заборгованості за кредитом та сплати процентів та пені.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором.

Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя повернення кредитних коштів в солідарному порядку.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суму заборгованості за кредитом в розмірі 19297,93 Долари США (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто сім Доларів США 93 центи), станом на 20.03.2015 року, з яких: прострочена сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 323,42 Долари США (тристо двадцять два долари США 42 центи), поточна сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 18280,00 Долари США (вісімнадцять тисяч твісті вісімдесят долари США 00 центів), прострочена заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 378,77 Долари США (тристо сімдесят вісім доларів США 77 центів), поточна заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 315,74 Долари США (тристо п`ятнадцять доларів США 74 центів) та пеня з розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами у розмірі 2656,95 грн. (дві тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень 95 коп.), штраф за порушення п.3.3.7, передбачений п. 4.4. кредитного договору у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. При цьому умовами кредитного договору було передбачено його виконання саме у валюті кредиту - доларах США.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 №464/3790/16-ц (14-465цс18).

Відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Декретом № 15-93 встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Тому як укладення правочинів, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України, а також частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Аналогічні висновки Верховного Суду про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц, № 464/3790/16-ц та від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості по пені, суд виходить з наступного.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушеннязобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього пері-оду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, такі пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Пунктом 4.1. кредитного договору сторони передбачили, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів , та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків за користування кредитом, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та / або несплачених процентів .

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком станом на 20.03.2015 року у відповідача існує заборгованість за пенею з розрахунку 0,2 % за кожен день прострочення за простроченим кредитом та процентами у розмірі 113,57 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 2656,95 грн.

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статте 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 4.1. кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів , та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків за користування кредитом, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та / або несплачених процентів .

Аналіз наведених норм чинного законодавства та умов кредитного договору свідчить про те, що розмір пені, визначений Законом та погоджений сторонами у кредитному договору, пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. При цьому оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 909/660/14, а також у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/1923/16, від 13.07.2018 у справі № 916/2393/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15.

Отже вимоги про застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов`язань, визначених в іноземній валюті, можуть заявлятися лише в національній валюті України (гривні).

При цьому суд зазначає, що з урахуванням умов договору пеня у цьому випадку має обчислюватися і стягуватися в національній валюті України - гривні. При цьому саме у гривні пеня повинна обчислюватися щоденно (на момент щоденного прострочення зобов`язання).

Такі правові висновки Верховного Суду щодо правил проведення розрахунку пені за прострочене зобов`язання, виражене в іноземній валюті, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі № 922/4404/17 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів пені нарахованої в національній валюті України - гривні.

Аргументи представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 не укладала кредитний договір № 0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року та не отримувала грошові кошти у кредит для придбання житла у судовому засіданні жодними доказами не підтверджені.

Крім того, кредитний договір № 0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року містить підпис у графі позичальника ОСОБА_2 , оспорюваний договір містить ідентифікаційні дані позичальника (номер та серію паспорта, податковий номер), про викрадення яких остання правоохоронні органи не повідомляла, а без наявності цих даних договір не міг би бути укладеним.

Під час розгляду справи суд не здобув доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому.

Окрім того позивачем долучено до матеріалів справи оригінал заявки ОСОБА_2 від 25.06.2008 року , яку остання подавала на адресу АКБ « Форум» з проханням надання їй кредиту в сумі 25 000 доларів США , строком на 25 років для придбання нерухомості та з зазначенням забезпечення кредиту квартири , яка купується по АДРЕСА_2 . До заяви долучена анкета позичальника ОСОБА_2 заповнена власноруч , в якій наявні відомості про житло, що купується АДРЕСА_1 та містить ідентифікаційні дані позичальника (номер та серію паспорта, податковий номер).

Відповідно до відомостей відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області, місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою : АДРЕСА_1 - 10.08.2010 року ( а.с. 23, Т1)

У судовому порядку договір недійсним не визнаний.

Отже, наведені докази у їх сукупності спростовують доводи представника відповідача про не укладання кредитного договору та неотримання відповідачем кредитних коштів.

Відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 не отримувала кредитних коштів.

Такі висновки суду відповідають висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 539/1582/16-ц, в якій зазначено, що єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки.

Заява про видачу готівки № 23669 від 26.06.2008 року містить підпис отримувача коштів ( а.с. 84, Т.2)

Пунктом 3 розділу І Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на час надання кредиту, передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банку через його касу.

До касових документів, які оформлюються згідно із цією Інструкцією, належить заява на видачу готівки (пункт 1 глави 1 розділу III Інструкції) та визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються прийняття і видача готівки (пункт 2 глави 1 розділу III Інструкції). Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов`язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи - отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Отже, єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки.

Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0404/08/26-Nv від 26 червня 2008 року в розмірі 19297,93 Долари США (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто сім Доларів США 93 центи), станом на 20.03.2015 року, з яких: прострочена сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 323,42 Долари США (тристо двадцять два долари США 42 центи), поточна сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 18280,00 Долари США (вісімнадцять тисяч твісті вісімдесят долари США 00 центів), прострочена заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 378,77 Долари США (тристо сімдесят вісім доларів США 77 центів), поточна заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 315,74 Долари США (тристо п`ятнадцять доларів США 74 центів) підлягають до задоволення та з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути заборгованість в іноземній валюті , без визначення гривневого еквіваленту заборгованості, а заборгованість за пенею та штрафом підлягає стягненню в національній валюті України гривні, що узгоджується із правовими висновками наведеними вище.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомлений з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 0404/08/26-Nv від 26 червня 2008 року в розмірі 19297,93 Долари США (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто сім Доларів США 93 центи), станом на 20.03.2015 року, з яких: прострочена сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 323,42 Долари США (тристо двадцять два долари США 42 центи), поточна сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 18280,00 Долари США (вісімнадцять тисяч твісті вісімдесят долари США 00 центів), прострочена заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 378,77 Долари США (тристо сімдесят вісім доларів США 77 центів), поточна заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 315,74 Долари США (тристо п`ятнадцять доларів США 74 центів) та пеня з розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами у розмірі 2656,95 грн. (дві тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень 95 коп.), штраф за порушення п.3.3.7, передбачений п. 4.4. кредитного договору у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.)

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено.

На підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору, оскільки від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивач за подання позову у справах, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, з відповідачів слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 6 555,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 553, 554, 610, 612, 623, 624, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 141, 259 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України , суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0404/08/26-Nv від 26.06.2008 року задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» ( місце знаходження м. Київ, вул. П. Мирного, 28 А, офіс 151, код 41361814) заборгованість по кредитному договору № 0404/08/26-Nv від 26 червня 2008 року в розмірі 19297,93 Долари США (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто сім Доларів США 93 центи), станом на 20.03.2015 року, з яких: прострочена сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 323,42 Долари США (тристо двадцять два долари США 42 центи), поточна сума заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 18280,00 Долари США (вісімнадцять тисяч твісті вісімдесят долари США 00 центів), прострочена заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 378,77 Долари США (тристо сімдесят вісім доларів США 77 центів), поточна заборгованість по нарахованим процентам у розмірі 315,74 Долари США (тристо п`ятнадцять доларів США 74 центів) та пеня з розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами у розмірі 2656,95 грн. (дві тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень 95 коп.), штраф за порушення п.3.3.7, передбачений п. 4.4. кредитного договору у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 3 277, 90 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 3 277, 90 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» ( місце знаходження м. Київ, вул. П. Мирного, 28 А, офіс 151, код 41361814);

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 );

Відповідач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 );

Дата складання повного тексту судового рішення - 30.11.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца