КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року

справа № 757/10255/21-ц

провадження № 22-ц/824/4111/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Волошиній А.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: Акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування достовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилалась на те, що в листопаді 2020 р. їй стало відомо про наявність в її кредитній історії інформації, яка не відповідає дійсності. ТОВ «Українське бюро кредитних історій» сформувало кредитну історію, відповідно до якої в неї наявна заборгованість як позичальника перед АТ КБ «ПриватБанк», а саме поточна заборгованість 7 615,17 грн. та поточна прострочена заборгованість 4 238,79 грн. Дана інформація не відповідає дійсності та наносить шкоду її діловій репутації. Дана інформація спростовується фактами встановленими рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2018р.

Тому позивач просить:

- визнати недійсною, такою що не відповідає дійсності та принижує її ділову репутацію інформацію про наявність у ОСОБА_1 заборгованості перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», яка розміщена у кредитній історії ОСОБА_1 , сформованій Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» виключити з реєстру недостовірну інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості;

- зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» спростувати недостовірну інформацію, надану ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для формування кредитної історії ОСОБА_1 щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості шляхом подачі протягом п`яти робочих днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі відомостей до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості;

- зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» спростувати недостовірну інформацію, надану Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» та іншими бюро кредитних історій України щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості шляхом подачі протягом п`яти робочих днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі відомостей до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій та інших бюро кредитних історій України про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості.

- встановити порядок виконання рішення шляхом надсилання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» всім клієнтам по наданим ними запитам, що звертались до нього з метою отримання інформації, щодо ОСОБА_1 вилучивши з неї інформацію про наявність заборгованості;

- стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн;

- стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» солідарно судові витрати в розмірі 29310 грн., що складають 6 810 грн. судового збору та 22 500 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року у позові відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення судом порядку розгляду справи, неправильне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального права. Апелянт вважає, що інформація щодо наявності в неї заборгованості має бути визнана недостовірною та вилучена з кредитної історії. Вказує, що наявність в кредитній історії недостовірної інформації щодо наявності непогашеної заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» завдало значних моральних страждань та переживань, та вважає за необхідне стягнути з АТ КБ «Приватбанк» 25000,00 грн, та з ТОВ «Українське бюро кредитних історій» - 5000,00 грн. моральної шкоди.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із відсутності складу правопорушення про спростування недостовірної інформації, спричинення моральної шкоди, та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала договір б/н від 14.10.2010 року, згідно якого отримала кредит у розмірі 9 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Встановлено факт порушення умов договору ОСОБА_1 , внаслідок чого виникла в останньої заборгованість та рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1803,48 грн (а.с.30-33).

Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження (№ 59446114) щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.04.2019 року Октябрським районним судом м. Полтави, встановлено, що борг у розмірі 1803,48 грн сплачено у повному обсязі.

З наданого позивачем витягу із кредитної історії Українського бюро кредитних історій, вбачається наступна інформація за договором 0881: поточна заборгованість у розмірі - 7615,17 грн, поточна прострочена заборгованість - 4238,79 грн. Крім того, зазначена інформація про виконавчі провадження, а саме: статус виконавчого провадження №59446114 - завершено, історія відсутня.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» закріплено, зокрема, що: бюро кредитних історій - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону;

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону «Про організацію формування та обігу кредитних історій» джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій»: бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 277 ЦК України спростуванню підлягає лише недостовірна інформація. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Пунктом 17 вказаної Постанови інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просила спростувати інформацію в кредитній історії, оскільки вважає що така не відповідає дійсності.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції твердження позивача, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2018р. (справа 554/9752/16-ц) встановлені обставини які підтверджують факт припинення зобов`язань за кредитним договором, є безпідставним, оскільки вимоги про припинення зобов`язань не розглядались, а предметом позову було стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.10.2020 р.

Крім того, в кредитній історії відображено інформації щодо завершення виконавчого провадження № 59446114, яке було відкрите на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/9752/16-ц.

Також із виписки кредитної історії слідує, що надана інформація стосується договору № 0881, водночас, відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2018р (справа 554/9752/16-ц) встановлено, що позивачем укладено з відповідачем договір без номеру. За таких обставин, вважати що зазначена інформація в кредитній історії стосується кредитного договору, заборгованість за яким ОСОБА_1 погашено відповідно до рішення суду, відсутня.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у діях відповідачів юридичного складу правопорушення про спростування недостовірної інформації, особисті немайнові права позивача не порушено.

Вимога щодо відшкодування моральної шкоди є похідною, а тому підстав для її задоволення також немає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді