Ухвала

Іменем України

19 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 757/24920/13-ц

провадження № 61-11961ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» на постанову Київського апеляційного суду

від 09 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Печерський районний суд міста Києва своїм заочним рішенням

від 04 лютого 2014 року позов ПАТ «Омега Банк» задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Омега Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 02 лютого 2007 року в розмірі 31 803 201,49 грн.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Печерський районний суд міста Києва своєю ухвалою від 11 січня 2021 року замінив сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» (далі - ТОВ «Файненс Компані»).

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою

про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва

від 04 лютого 2014 року.

Заява мотивована тим, що про існування вказаного судового рішення ОСОБА_1 стало відомо після його отримання представником 07 квітня 2021 року, в матеріалах справи відсутні докази отримання особисто ОСОБА_1 або його представником даних про отримання копії заочного рішення.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд задовольнити заяву про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року, а також порушив питання про поновлення процесуального строку на звернення із даною заявою.

Печерський районний суд міста Києва своєю ухвалою від 07 липня

2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року залишив без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, оскільки заявник пропустив строк звернення до суду, доказів поважності його пропуску не надав, то заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід залишити без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд своєю постановою від 09 листопада 2022 року ухвалу апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріали справи не містять даних про отримання копії заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року особисто ОСОБА_1 або його представником, тому немає правових підстав для залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2022 року, ТОВ «Файненс Компані» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначив порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Апеляційний суд установив, що ПАТ «Омега Банк» звернулося до суду

з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Печерський районний суд міста Києва своїм заочним рішенням

від 04 лютого 2014 року позов ПАТ «Омега Банк» задовольнив. Стягнув

з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Омега Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 02 лютого 2007 року в розмірі 31 803 201,49 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Печерський районний суд міста Києва своєю ухвалою від 11 січня 2021 року замінив сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року на його правонаступника -ТОВ «Файненс Компані».

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою

про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва

від 04 лютого 2014 року, а також порушив питання про поновлення процесуального строку на звернення із даною заявою.

Печерський районний суд міста Києва своєю ухвалою від 07 липня

2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року залишив без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд своєю постановою від 09 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року.

Також апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 не отримував копію позовної заяви ПАТ «Омега Банк» про стягнення з нього заборгованості, а також судові повістки в даній справі. Копія заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року направлялася на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку

05 лютого 2014 року. Проте, поштове відправлення не було вручене ОСОБА_1 та повернулося до суду з довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (статті 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Залишення судом заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року за відсутності даних про отримання копії рішення особисто відповідачем або його представником перешкоджає ОСОБА_1 у доступі

до правосуддя.

Таким чином, обґрунтованим є висновок апеляційного суду

про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, слід врахувати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року 2019 у справі № 214/5505/16 (провадження

№ 14-74цс21) зазначила, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Отже, не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення

і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (частина третя статті 287 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права

є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані»

на постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С.Ю. Мартєв

В. В. Сердюк