Провадження № 2/639/232/22 Справа № 646/6430/21
20 грудня 2022 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Марченка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Василевської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 646/6430/21
позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ),
відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 )
про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку в майні, набутому під час проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування, -
ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням виправлень просить:
- визнати факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 24.06.2000 року по 10.02.2021 року;
- визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 27,5 кв.м., житловою площею 14.4 кв.м., як на частку в спільному майні подружжя;
- визнати за нею право власності на 3/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 27,5 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.06.2000 року вона познайомилася з ОСОБА_3 в кафе "Coca-Cola". З серпня 2000 року стала проживати з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Наприкінці осені 2000 року ОСОБА_3 арештували працівники правохоронних органів в зв`язку з порушенням ним вимог відбування умовного покарання та направили його для відбування покарання до Темнівської виправної колонії Харківської області №100. Увесь час відбування покарання ОСОБА_1 їздила до виправної колонії на побачення з ОСОБА_3 , передавала йому їжу, одяг та інші необхідні речі. В 2003 році ОСОБА_3 звільнився, відновив паспорт. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжили жити разом за адресою: АДРЕСА_4 . Сестра ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , яка до цього часу проживала разом з їх матір`ю, виїхала на постійне місце проживання в ОСОБА_4 . Матір ОСОБА_3 Тисевич ОСОБА_5 залишилася мешкати одна, і ОСОБА_3 та позивачка постійно її провідували, привозили продукти, ліки. І на початку 2005 року ОСОБА_6 переїхала на проживання до сина за адресою: АДРЕСА_4 . В травні 2005 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вирішили придбати квартиру для проживання ОСОБА_6 , і 18.05.2005 року було придбано по 1/2 частці квартири АДРЕСА_3 , на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Придбання частки квартири на ім`я ОСОБА_3 відбулося за рахунок спільних коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Вказана квартира перебувала в непридатному для проживання стані, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 зробили в ній ремонт. Після закінчення ремонту ОСОБА_6 переїхала жити до вказаної квартири. Протягом 2012 - 2014 року мати ОСОБА_3 тяжко хворіла, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно доглядали її, часто ночували в неї, возили до лікарів, в жовтні 2014 року вона померла. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 займалися її похованням. Сестра ОСОБА_3 Матусовська ОСОБА_7 на похорон не приїхала. На момент смерті ОСОБА_6 вона була зареєстрована разом з ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3 . Після смерті ОСОБА_6 квартиру по АДРЕСА_5 Ляшенко ОСОБА_8 та ОСОБА_3 за взаємної згоди почали здавати в оренду. Протягом 2010 - 2016 років ОСОБА_1 працювала на птахофабриці, а ОСОБА_3 вантажником за викликом. В 2016 році ОСОБА_1 відкрила туристичну фірму «Арізона», а ОСОБА_3 почав працювати на підприємстві «Баядера». Протягом 2017 - 2021 років ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за взаємної згоди займалися вирощуванням та копченням курей. Протягом усього описаного періоду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 крім спільного побуту ведення домашнього господарства, бізнесу, разом відпочивали, їздили з колегами на пікніки, разом на морський відпочинок. Також ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали намір в 2021 році укласти офіційний шлюб та поїхати на відпочинок до Турції. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 Авербах ОСОБА_9 помер. ОСОБА_1 одноособово займалася його похованням, несла пов`язані витрати.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 05.08.2021 року після смерті ОСОБА_3 була відкрита спадкова справа номер у спадковому реєстрі 68099313; номер у нотаріуса 31/2021. Листом №271/02-14 від 22.09.2021 року Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кесян Каріне Суренівна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину та про право власності на частку в спільному майні подружжя, в зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю.
У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2021 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності передано до Жовтневого районного суду м. Харкова за підсудністю.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.11.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, окрім того зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.05.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 622, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Аверіною М.Е., 18.05.2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рівних частина кожний придбали квартиру АДРЕСА_3 .
Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7340329 від 25.05.2005 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є власниками на праві приватної спільної власності по 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерті серії НОМЕР_2 від 07.10.2014 року ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії довідки № 839 від 07.11.2014 року виданої КП "Жилкомсервіс" дільниця № 44 та копії паспорту серії НОМЕР_3 виданого 07.02.2007 року Московським МВ ХМУ УМВД України в Харківській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 20.07.2005 року за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерті серії НОМЕР_4 від 12.02.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65896493 від 05.08.2021 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватним нотаріусом Кєсян К.С. 05.08.2021 року відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 68099313, номеру у нотаріуса 31/2021.
Відповідно до копії листа №271/02-14 від 22.09.2021 року Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кесян Каріне Суренівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину та про право власності на частку в спільному майні подружжя, в зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю.
Згідно копії світлин, копій квитанцій про сплату за комунальні послуги, копій квитків на потяг та копій товарних чеків на встановлення металопластикових вікон наданих до матеріалів справи вбачається що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом.
Таким чином, між сторонами склались спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.
Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Із роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вбачається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому наявність підстав для його встановлення у судовому порядку.
Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 , проживаючи на момент смерті ОСОБА_3 разом з останнім, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , однак оформити спадщину після його смерті у встановленому законом порядку не має можливості, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту у судовому порядку.
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності 3/4 частини на квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо позовних вимог про визнання за позивачем право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 27,5 кв.м., житловою площею 14.4 кв.м., як на частку в спільному майні подружжя, суд зазначає наступне.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частинами 1, ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 24.06.2000 року по 10.02.2021 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 , як на частку в спільному майні подружжя.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності - задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 24.06.2000 року по 10.02.2021 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 27,5 кв.м., житловою площею 14.4 кв.м., як на частку в спільному майні подружжя.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 27,5 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 29.12.2022 року.

Суддя В. В. Марченко