Справа № 214/6884/22
2/214/4969/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., дослідивши матеріали позовної заяви №214/6884/22

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

поданої представником позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ),

до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 )

про поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду 15.12.2022 з позовною заявою, в якій просить суд розділити майно, що являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки Opel Astra G, 2008 року випуску, стягнувши 1/2 частини його вартості, квартири АДРЕСА_3 , стягнувши 1/2 частини її вартості; визнати будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1га, кадастровий номер :06:043:0009, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , особистою приватною власністю позивачки.

На адресу суду, в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України 28.12.2022 надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, відповідно до якої місце проживання відповідача ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись з позовною заявою та долученими до неї матеріалами, суддя приходить до висновку про необхідність залишення її без руху, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Як слідує з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний до позовної заяви додати всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

У тексті позовної заяви представник, викладаючи позовні вимоги, вказує про придбання сторонами за час перебування у шлюбі автомобіля марки Opel Astra G, 2008 року випуску, та незакінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . та земельної ділянки для обслуговування та будівництва вказаного житлового будинку.

Однак, до позову не надано договору купівлі-продажу №48П від 23.01.2008 автомобіля марки Opel Astra G, 2008 року випуску, на який посилається представник позивачки.

Також, в прохальній частині позову представником заявлено вимогу про розділ майна, що являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме квартири АДРЕСА_3 , не зазначаючи в тексті позову коли, ким вказане житлове приміщення придбано та за ким воно значиться зареєстрованим на момент звернення до суду.

В порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в прохальній частині позову представником вказано вимогу про стягнення 1/2 частки вартості майна, що являється об`єктом суспільної сумісної власності подружжя, не конкретизуючи з кого та на користь кого просить стягнути частку вартості майна, що позбавляє суд можливості встановити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права позивача.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому оригіналу квитанції чи іншого платіжного доручення, оформленого у відповідності до вимог закону, про сплату судового збору, суду не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У наданому позові заявлені вимоги про поділ спільного майна подружжя. Із змісту позовної заяви вбачається, що представником позивачки заявлено дві вимоги майнового характеру, які є окремими об`єктами справляння судового збору, за ставками 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, в порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, представником позивача у позовній заяві не зазначено ціни позову.

Ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна (п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).

Пунктом 16 постанови пленуму ВС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10 передбачено, що «Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача».

У даному випадку, суд позбавлений можливості визначити точну суму судового збору, яка підлягає сплаті, оскільки представником позивача у позовній заяві не вказано ціни позову та обсягу всього спільно нажитого майна.

Таким чином, судовий збір за дві вимоги майнового характеру не сплачено, ціну позову не зазначено, а тому представнику позивача у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України слід зазначити ціну позову та відповідно до визначеної ціни позову сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», та надати суду оригінал квитанції.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачці строк для усунення виявлених недоліків 10 днів, з дня вручення копії даної ухвали.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану представником позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ майна, залишити без руху.

Надати позивачці 10-денний строк для усунення недоліків та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 177 ЦПК України, який обчислювати з дня вручення їй копії даної ухвали.

Копію ухвали направити позивачці та її представникові за адресою, вказаною в позовній заяві, для виконання у встановлений судом строк.

Роз`яснити позивачці, що у випадку невиконання нею вимог, викладених в ухвалі, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає

Суддя Сіденко С.І.