Справа № 188/1009/22
Провадження № 2-о/188/54/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ніколаєвої І.К., за участю секретаря судового засідання Фесик Ю.В. ,

з участю представника заявника адвоката Остапенко А.І.,

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Посольство України в Ліванській Республіці , суд

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з заявою про встановлення факту постійного проживання громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України ( АДРЕСА_1 ) станом на час (момент) народження її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тобто станом на 17 лютого 1999 року.

У обґрунтування заяви зазначив, що заявниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має громадянство України та з 05.01.1993 була прописана (зареєстрована) та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син ОСОБА_4 . Дитина народилася в м. Алеппо (Сирійська Арабська Республіка), а її батьком є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Сирійської Арабської Республіки.

Дитина народилася за межами України, а її мати громадянка України ОСОБА_2 на момент народження дитини була зареєстрована (прописана) та мала постійне місце проживання на території України, тобто її син повинен вважатися громадянином України та має право отримати український паспорт

З цією метою заявниця звернулася до Посольства України в Ліванській Республіці (в Сирійській Арабській Республіці відсутні дипломатичні установи України, а їх функції виконує Посольство України в Ліванській Республіці).

Відповідно до листа Посольства України в Ліванській Республіці від 24.01.2022 вих. № 6167/14-500-5819, документом, який може підтвердити факт постійного проживання особи є довідка «Про реєстрацію місця проживання особи» за формою додатку 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016. Враховуючи те, що місцем реєстрації ОСОБА_2 на момент народження дитини було м. Алчевськ, отримання такої довідки для самої ОСОБА_2 , так само, як і за запитом Посольства України в Ліванській Республіці, не є можливим. За цих обставин, встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 на території України на момент народження дитини є ключовим для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я її дитини. Посольство зазначає, що у даному випадку можливим способом встановлення факту постійного проживання є отримання відповідного рішення суду про встановлення вказаного факту.

З цих причин заявниця змушена звернутися до суду з цією заявою.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі Указу Президента України від 14 квітня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території Луганської області розпочалася антитерористична операція, яка з 30 квітня 2018 року була переформатована в Операцію Об`єднаних Сил.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ було затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». З 05 год. 00 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Востаннє строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президентам 573/2022 від 12.08.2022.

Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 серпня 2022 року, затвердженого Наказом Мінреінтеграції № 75 (в редакції наказу від 17.08.2022 № 188), Алчевська міська територіальна громада є тимчасово окупованою територією.

Загальновідомо, що окупація м. Алчевська триває безперервно з 2014 року.

Отримати відповідну довідку на тимчасово окупованій території і заявниця, і Посольство позбавлені можливості.

Заявниця звернулась до заінтересованої особи з цього приводу і отримала відповідь, що можливим способом встановлення факту її постійного проживання на території України є отримання відповідного рішення суду про встановлення факту, у зв`язку з чим представник заявниці вимушений звернутися до суду.

У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Надав суду письмові докази що підтверджують, що заявниця дійсно постійно проживала на території України на момент народження її сина.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, заяв про перенесення слухання справи суду не надала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що він знайомий з заявницею з 1996 року . На цей час він навчався в Донецькому політехнічному інституті разом зі своїм другом ОСОБА_7 з яким заявниця ОСОБА_8 мала близькі стосунки. Вони разом з другом були у заявниці вдома у м. Алчевську де вона проживала разом з матір`ю. На даний час йому відомо, що ОСОБА_8 народила доньку і сина, син народився в м. Алеппо, але ОСОБА_9 постійно залишалась проживати на території України у м. Алчевську має квартиру. ОСОБА_10 періодично виїжджала де познайомилась з батьком дитини, але завжди поверталась до дому і вони періодично з нею спілкувались.

Суд, вислухав представника заявника, свідка , вивчивши матеріали справи та встановивши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Встановлення факту постійного проживання на території України є також підставою для оформлення належності до громадянства України.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Судом встановлено, що причиною звернення представника ОСОБА_2 до суду з даною заявою стало те, що вона не може, без встановлення факту її постійного проживання на території України на момент народження сина, оформити синові громадянство України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має громадянство України. За даними паспорта НОМЕР_1 від 07 вересня 2000 року, виданого Алчевським МВ УМВС України в Луганській області з 05.01.1993 року була прописана (зареєстрована) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с. 9)

ІНФОРМАЦІЯ_5 у заявниці народився син ОСОБА_4 . Дитина народилась в м. Алеппо ( Сирійська Арабська Республіка), його батьком є ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин Сирійської Арабської Республіки, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.12).

Син заявниці був народжений за межами України, його мати на той час і зараз є громадянкою України і на момент його народження була зареєстрована та постійно проживала на території України, але оформити синові громадянства України без судового втручання стало неможливим хоч заявниця намагалась вирішити це питання самостійно. З даною метою заявниця звернулася до Посольства України в Ліванській Республіці, оскільки в Сірійській Арабській Республіці відсутні дипломатичні установи України і їх функції виконує Посольство України в Ліванській Республіці.

24.01.2022 за вих. № 6167/14-500-5819 Посольством України в Ліванській Республіці надано відповідь, про те що громадянство осіб які народилися в період з 13.11.1991 року до 28.02.2001 року включно, визначається (в тому числі) відповідно до ст. 14 ЗУ «Про громадянство України», яка передбачає, що при різному громадянстві батьків, з яких один на момент народження дитини перебував у громадянстві України, дитина є громадянином України якщо вона народилася за межами республіки, але батьки або один з них у цей час постійно проживав на території України. Документом, що може підтвердити факт постійного проживання особи є довідка «про реєстрацію місця проживання особи за формою додатку 13 до Правил постанови КМУ від 02.03.2016 року № 207. Факт такого звернення підтверджується копією вказаного листа направленого на ім`я представника заявниці ( а.с.7).

Враховуючи, що місцем реєстрації ОСОБА_2 було м. Алчевськ , отримання такої довідки для заявниці не є можливим. У даному випадку можливим способом встановлення факту постійного проживання на території України є отримання відповідного рішення суду про встановлення даного факту.

Факт постійного проживання і реєстрації на території України ОСОБА_2 підтверджується показами свідка ОСОБА_6 . Та письмовими доказами вивченими у судовому засіданні, а саме:

копією паспорту громадянки України , де зазначено, що ОСОБА_2 була прописана (зареєстрована) за адресою: АДРЕСА_1 з 05.01.1993 року по теперішній час. (а.с. 8, 9);

копією витягу про реєстрацію право власності на житло № НОМЕР_2 від 01.09.2004 року яким підтверджується, що заявниця разом зі своєю матір`ю приватизували та стали співвласниками квартири АДРЕСА_2 ( а.с.18);

копією договору про участь та витратах утримання будинку прибудової території від 01.09.2004 року ( а.с.19);

копією листа Державної міграційної служби України від 24.01.2022 року в якому вказано, що ОСОБА_2 з документами на виїзд за кордон на постійне місце проживання не зверталась ( а.с.8);

копією закордонного паспорту громадянки України ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , який діяв з 01 вересня 2004 року по 01 вересня 2014 року в якому маються відмітки про дітей заявниці ( а.с.15).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , знайшли своє підтвердження, вважає вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 3, 24 Конституції України, ст..ст. 77,78,81,89, 293,315,319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Посольство України в Ліванській Республіці, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України ( АДРЕСА_1 ) станом на 17 лютого 1999 року, на час (момент) народження її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, через Петропавлівський районний суд, шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя І. К. Ніколаєва