Провадження № 2/369/603/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01.02.2022 року м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участі секретаря судового засідання Миголь А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2017 року за ОСОБА_1 (надалі - «Позивач» або « ОСОБА_1 ») було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:051:5541, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - «земельна ділянка»), що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до даних, що містяться в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку з кадастровим номером :01:051:5541, дана земельна ділянка межує із земельною ділянко з кадастровим номером :01:051:5056, що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (надалі - «Відповідач» або « ОСОБА_3 »).

У квітні 2018 року ОСОБА_1 прийняв рішення про встановлення паркану для відгородження належної йому земельної ділянки від земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 .

Проте ОСОБА_3 почала перешкоджати ОСОБА_1 встановленню огорожі та вчиняла постійні сварки.

Вищезазначена поведінка ОСОБА_3 стала підставою для звернення ОСОБА_1 до геодезичної організації з метою виносу (встановлення) в натуру меж земельної ділянки :01:051:5541.

Так, у травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут землеустрою «Право на землю» здійснило комплекс топографо-геодезичних робіт щодо виносу в натуру меж земельної ділянки :01:051:5541, за результатами яких було складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. До того ж даним Актом прийомки-передачі було встановлено накладення земельних ділянок з кадастровим номером :01:051:5541 та :01:051:5056, що також підтверджується Актом обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 виданого Гатненською сільською радою.

На численні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_3 відмовляється у добровільному порядку усунути порушення належного йому права на земельну ділянку.

ОСОБА_3 також незаконно володіє та розпоряджається нерухомим майном, що знаходиться на вищевказаній земельній ділянці належній ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_3 розмістила належні їй речі у приміщенні на третьому поверсі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

На численні прохання ОСОБА_1 щодо звільнення вказаного приміщення, ОСОБА_3 реагує агресивними відмовами, посилаючись на Рішення Апеляційного суду Київськоїобласті від 30 квітня 2015 р. у справі №369/4972/14-ц

Беручи до уваги наявність конфлікту ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_3 в добровільному порядку усунути порушення користування належним ОСОБА_1 земельною ділянкою та нерухомим майном, останній вбачає за необхідне звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Тому з врахуванням збільшених позовних вимог позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:051:5541, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відновлення меж належних ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) земельних ділянок відповідно до меж, зазначених в Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 2018 року; Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на нерухоме майно, а саме: приміщення третього поверху житлового будинку під літ. «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; Зобов`язати ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) не чинити перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме: приміщенням V площею 47,6 кв. м. в житловому будинку під літ. «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на підставі права власності.

Ухвалою суду від 22.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив згідно якого на підставі рішення від 30.04.2015 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та виділено в натурі у власність конкретні приміщення будинку під літ. «А» та приміщення в житловому будинку під літ «Б», господарські будівлі та споруди.

За позивачем ОСОБА_1 також було визнано право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та виділено в натурі у власність конкретні приміщення житлового будинку під літ. «А» та приміщення у житловому будинку під літ. «Б», господарські будівлі та споруди.

Крім того рішенням суду між сторонами було поділено земельну ділянку площею 0,121 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділ житлового будинку та земельної ділянки було здійснено відповідно до 1 -го варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи від 21.11.2014 року.

Поділ земельної ділянки було здійснено таким чином, щоб кожна сторона була забезпечена доступом до відповідної частини житлового будинку та надвірних будівель та споруд.

ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку з зазначенням точок розподілу, позначену на схемі висновку експерта під № 1, ОСОБА_1 виділено земельну ділянку позначену на схемі висновку під № 2 з зазначенням точок поділу.

Земельна ділянка, яка на схемі позначена під № 3 площею 156 кв.м. залишилась у спільному користуванні сторін. Право власності відповідно до рішення суду на житлові будинки та земельну ділянку, яка була виділена кожній стороні у натурі зареєстроване в установленому законом порядку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Земельна ділянка, яка залишилась у спільному користуванні на даний час не зареєстрована, так як ОСОБА_1 не бажає це робити та перешкоджає здійснити цю реєстрацію.

Стороною позивача не надано жодного доказу тому, що відповідач порушила будь які межі та перешкоджає йому у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою.

Що стосується другої позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на нерухоме майно, а саме приміщення третього поверху житлового будинку під літ «А» в АДРЕСА_1 , то ніякого третього поверху в житловому будинку не має. Позивач не надав жодного доказу існування третього поверху.

Крім того, ОСОБА_3 отримала дозвіл на перепланування чи переобладнання житлового будинку іще в 2015 році, що підтверджується рішенням № 1/36 Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09.02.2015 року. І тільки після завершення реконструкції житлового будинку ОСОБА_1 було подано позов до суду.

Тому відповідач просила відмовити у вимогах позову.

Ухвалою суду від 05.10.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти вимог позову заперечувала та просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09 лютого 2015 року № 1/36 надано дозвіл на перепланування чи переобладнання жилого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2015 року поділено домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , з виділенням їй у власність приміщень по плану: в житловому будинку під літ. «А» - веранду VI, сходову клітину 1-7 площею 3,6 м2, коридор 1-8 площею 15,7 м2, житлову кімнату 1-9 площею 12,7 м2, житлову кімнату 1-10 площею 23,2 м2, житлову кімнату 1-11 площею 22,9 м2, санвузол 1-12 площею 9,0 м2, ганок, балкон, балкон; в житловому будинку під літ. «Б» - гараж 2-1 площею 53 м2, тамбур 2-2 площею 2,1 м2, кладову 2-3 площею 2,1 м2, санвузол 2-4 площею 5,7 м2, хол 2-5 площею 16,9 м2, житлову кімнату 2-6 площею 11,8 м2, житлову кімнату 2-7 площею 11,9 м2, Г/2 частину сходів; в господарських будівлях і спорудах - 1/2 частину огорожі мет/сітка 1-1, 1/2 частину огорожі цегляної 2-1, 51/100 частину госпблоку В-1 на загальну суму 1666547,00 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , з виділенням йому у власність приміщень по плану: в житловому будинку під літ. «А» - сходову клітину І, кладову II, приміщення III, приміщення IV, коридор 1-1 площею 15,1 м2, сходову клітину 1-2 площею 5,8 м2, тамбур 1-3 площею 6,0 м2, кабінет 1-4 площею 15,5 м2, кухню-столову 1-5 площею 37,8 м , санвузол 1-6 площею 6,0 м ; в житловому будинку під літ. «Б» - гараж 1-1 площею 52 м2, тамбур 1-2 площею 2,2 м2, коридор 1-3 площею 11,2 м2, кухню 1-4 площею 7,3 м2, житлову кімнату 1-5 площею 10,7 м2, кладову 1-6 площею 1,5 м2, житлову кімнату 1-7 площею 18,8 м2, ганок, 1/2 частину сходів; в господарських будівлях і спорудах - 49/100 частин госпблоку В-2, колодязь І, вигрібну яму II, 1/2 частину огорожі мет/сітка 1-2, 1/2 частину огорожі цегляної 2-2 на загальну суму 1675653,00 грн;

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 провести наступні переобладнання: в житловому будинку під літерою «А»: замурувати проріз в суміжній стіні між приміщенням № V (площею 47,6 м2) та № IV (площею 38,9 м2); демонтувати внутрішній дверний блок з подальшим закладанням дверного прорізу та штукатуренням з обох сторін між приміщенням № УІ (площею 9,8 м2) та № 1-1 (площею 38,9 м2); пробити дверний проріз з подальшим влаштуванням внутрішнього дверного блоку в суміжній стіні між приміщенням № 1-12 (площею 9,0 м2) та № 1-8 (площею 15,7 м2); в приміщенні № 1-11 (площею 22,9 м2) влаштувати нову перегородку з дверним прорізом, яка розділить приміщення житлової кімнати на коридор та кухню, передбачити заходи щодо зміни цільового призначення житлової кімнати на кухню (влаштування систем водопостачання, каналізації, вентиляції, газопостачання та ін.); пробити міжповерхове перекриття з подальшим влаштуванням сходів між приміщенням № V (площею 47,6 м2) та № VI (площею 9,8 м2), приміщенням № VI (площею 9,8 м2) та № 1-11 (площею 22,9 м2); демонтувати сходи з подальшим влаштуванням міжповерхового перекриття між приміщенням № 1-2 (площею 5,8 м2) та № 1-7 (площею 3,6 м2); в приміщенні № 1-12 (площею 9,0 м2) влаштувати нову глуху перегородку, яка розділить приміщення санвузла на туалет та ванну кімнату; в житловому будинку під літерою «Б»: в зовнішніх сходах, що прилягають до головного фасаду житлового будинку «Б» демонтувати сходовий марш та влаштувати для кожного із співвласників окремий сходовий марш для ізольованого користування; в приміщенні № 2-5 (площею 16,9 м ) влаштувати нову перегородку з дверним прорізом, яка розділить приміщення холу на житлову кімнату та хол; демонтувати суміжну перегородку між приміщенням № 2-6 (площею 11,8 м2) та № 2-5 (площею 16.9 м2); передбачити заходи щодо зміни цільового призначення житлової кімнати № 2-7 (площею 11,9 м2) та № 1-5 (площею 10,7 м2) на кухню (влаштування систем водопостачання, каналізації, вентиляції, газопостачання та ін.); передбачити заходи щодо зміни цільового призначення кухні № 1-4 (площею 7,3 м2) на санвузол;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію за перевищення частки у виділеному майні у розмірі 4553,00 грн.

Поділено земельну ділянку площею 0,121 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 1 (додаток № 5) висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 21.11.2014 № 8181;

Для забезпечення доступу ОСОБА_3 до відповідної частини житлового будинку та надвірних будівель і споруд надати земельну ділянку, яка на схемі позначена під № 1 та проходить по точках: 5-6-7-8-9-11-12-23-24-25-26-27- 29-31-32-33-35-3-4-5 площею 527 m2 (0,0527 га) зі сторонами: 6,09 м - 5,58 м -5,22 м - 1 м - лінія розподілу проходить по лінії розподілу житлового будинку «А» - 1 м - 3,0 м - 2,4 м - 6,41 м - 10,85 м - 1 м - лінія розподілу проходить по лінії розподілу госпблоку «В» - 1,5 м - 5,66 м - 6,48 м - лінія розподілу проходить по лінії розподілу житлового будинку «Б» - 3,87 м -12,27 м - 50,4 м;

Для забезпечення доступу ОСОБА_1 до відповідної частини житлового будинку та надвірних будівель і споруд надати земельну ділянку, яка на схемі позначена під № 2 та проходить по точках: 1-6-7-22-21-20-19- 18-17-16-15-14-13-12-23-24-25-26-27-29-31-32-33-35-3-2-1 площею 527 м2 (0,0527 га) зі сторонами: 18,06 м - 5,58 м - 1,87 м - 2,96 м - 7,82 м - 2,96 м - 3,0 м -11,87 м - 3,83 - 1,89 м - 2,44 м - 1,9 м - 0,43 м - 3,0 м - 2,4 м - 6,41 м - 10,85 м - 1 м - лінія розподілу проходить по лінії розподілу госпблоку «В» - 1,5 м - 5,66 м - 6,48 м - лінія розподілу проходить по лінії розподілу житлового будинку «Б» - 3,87 м -11,61 м - 50,33 м;

Земельну ділянку, яка на схемі позначена під № 3 та проходить по точках: 7-22-21-20-19-18-17-16-15-14-13-12-11-9-8-7 площею 156 м2 (0,0156 га) зі сторонами: 1,87 м - 2,96 м - 7,82 м - 2,96 м - 3,0 м - 11,87 м - 3,83 - 1,89 м - 2,44 м -1.9 м - 0,43 м - 1,0 м - лінія розподілу проходить по лінії розподілу житлового будинку «А» - 1,0 м - 5,22 м залишити в спільному користуванні сторін.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.03.2017 в цивільній справі № 369/4927/14ц виправлено допущену у наведеному вище судовому рішенні описку, шляхом зазначення в тексті рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності з виділенням у її користування згідно плану: в житловому будинку під літ. «А» веранду VI, сходову клітину 1-7 площею 3,6 м2, коридор 1-8 площею 15,7 м2, житлову кімнату 1-9 площею 12,7 м2, житлову кімнату 1-10 площею 23,2 м2, житлову кімнату 1-11 площею 22,9 м , санвузол 1-12 площею 9,0 м2, ганок, балкон, балкон, приміщення V площею 47,6 м2

Відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року визнати протиправними дії державного реєстратора Виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Петрика Дмитра Олексійовича, що виявились у державній реєстрації права власності на приміщення V та 7 у будинку під літерою «А», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Акт обстеження земельних ділянок громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 від 18.05.2019 року, складеного комісією у складі депутатів та членів виконкому : Сафончик В.М. - депутата Гатненської сільської ради, ОСОБА_5 - депутата Гатненської сільської ради, ОСОБА_6 - член виконкому Гатненської сільської ради, згідно якого було зазначено що земельні ділянки гр. ОСОБА_4 (площа 0,03 га), та ОСОБА_1 (площа 0,0227 га) знаходяться в АДРЕСА_1 та межує з земельною ділянкою гр. ОСОБА_7 . В ході обстеження було встановлено, що частина земельної ділянки гр. ОСОБА_7 ( схема додається) знаходиться на частині земельної ділянки гр. ОСОБА_8 . При встановленні огорожі між сусідами виникло непорозуміння з приводу межі між ділянками.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду".

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується.

За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині другій статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Перевіривши надані сторонами докази, належно їх оцінивши, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову, оскільки позивачем не було надано доказів того, що відповідачем здійснюються перешкоди у користуванні у його земельною ділянкою.

Позивачем не було надано земельно-технічної документації з якої б вбачалось порушення меж (визначених документацією із землеустрою) земельної ділянки що належить йому на праві власності.

Клопотань щодо проведення земельно-технічної експертизи позивачем заявлено не було.

Наведене дає суду підстав вважати про відсутність порушених прав позивача зі сторони відповідача, як суміжного землекористувача.

Також суд не вбачає правових підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Стаття 328 ЦК України визначає що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав та їх обтяжень визначено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягає право власності.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (частина перша статті 11 Закону № 1952-IV).

Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію висловив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 920/615/16.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17, від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18.

З наведеного у суду відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно та похідних вимог щодо усунення перешкод в його користуванні, оскільки позивачем не надано доказів щодо правових підстав для набуття такого майна у приватну власність.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко