Номер провадження 2/754/485/22
Справа №754/7787/21
18 травня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Гринчак О.І.
за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, зміну способу стягнення та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
20 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила суд:
1. Позбавити батьківських прав, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
2. Змінити спосіб стягнення аліментів шляхом зміни розміру аліментів стягнених з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.03.2013 у справі № 382/390/13-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
3. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
4. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 , пеню за прострочення сплати аліментів за період з червня 2014 року по 11 травня 2021 року включно в сумі 146 610,95 (сто сорок шість тисяч шістсот десять грн. 95 коп.) гривень.
5. Всі витрати, втому числі витрати на правову (правничу) допомогу покласти на відповідача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Біологічним батьком дитини є відповідач ОСОБА_3 . Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.05.2006 по 13.02.2013. Спільне сімейне життя в них не склалося. Під час спільного проживання відповідач влаштовував п`яні скандали, застосовував фізичну силу до позивача, в тому числі на очах дитини. Починаючи з лютого 2010 року позивач та відповідач не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. З народження дитини та під час проживання з відповідачем однією сім`єю, відповідач не приділяв уваги дитині, не займався розвитком дитини та нехтував потребами дитини. З часу окремого проживання з відповідачем, а саме з 2010 року і по сьогоднішній час відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, ніколи не з`являвся в місці проживання дитини, розвитком, навчанням та здоров`ям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, жодного разу не привітав дитину з днем народження та іншими святами. Позивач жодним чином не перешкоджала відповідачу у зустрічах з дитиною. Коли дитина перебувала на канікулах у дідуся та бабусі (батьків відповідача) в м. Яготин, відповідач не користувався можливістю спілкуватися з дитиною, а навпаки, всіляко ухилявся від побачень з дитиною.
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.03.2013 у справі № 382/390/13-ц стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення суду по сьогоднішній день відповідачем не виконується. Спочатку, коли було відомо робоче місце відповідача, аліменти періодично перераховувались. Однак потім відповідач став повністю ухилятись від сплати аліментів, місце проживання та місце роботи відповідача не можливо встановити.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження 04.04.2013 державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 37366028. Станом на 30 квітня 2021 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 146 610,95 гривень.

Позивач вказує, що зазначені вище обставини, як кожна окремо, так і в сукупності, дають підстави стверджувати про ухилення відповідачем від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками щодо дитини.

З 21.07.2017 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . При цьому, позивач з дитиною та вітчимом мешкають разом, як одна сім`я, ще з 2013 року. Дитина дуже любить вітчима і називає його "папою" і вважає єдиним справжнім батьком.

Позивачу невідомо про наявність або відсутність у відповідача інших утриманців. Позивач зазначає, що з 2019 року вона не отримує самостійного доходу, позивач з дитиною перебуває на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_5 . Наразі позивач доглядає за новонародженою дитиною. Враховуючи те, що у відповідача є значна заборгованість зі сплати аліментів (146 610,95 грн.), присуджених на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 21.03.2013 у справі № 382/390/13-ц, а також те, що відповідач приховує свої доходи, що у відповідача відсутнє рухоме та нерухоме майно, то позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, а саме замість стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини здійснювати стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в мінімальному гарантованому розмірі аліментів, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач на підставі ч. 1 ст. 196 СК України просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 146 610,95 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Підготовче засідання призначено на 14.07.2021.

Підготовче засідання 14.07.2021 відкладено на 29.09.2021 та ухвалено повідомити відповідача про розгляд справи в т.ч. через оголошення на сайті суду.

Підготовче засідання 29.09.2021 відкладено на 16.11.2021 у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи, а також у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки та піклування по суті справи.

У підготовчому засіданні 16.11.2021 представником позивача подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та відкладено розгляд справи на 22.12.2021.

15.12.2021 від Державного центру зайнятості надійшла інформація на виконання вимог ухвали суду від 16.11.2021.

20.12.2021 Пенсійним фондом України надано витребувану ухвалою суду інформацію.

Підготовче засідання 22.12.2021 відкладено на 21.02.2022 у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки та піклування по суті справи та неповним виконанням ухвали суду від 16.11.2021.

28.12.2021 від Державної податкової служби України на адресу суду надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 16.11.2021.

У підготовчому засіданні 21.02.2022 представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд призначити справу до судового розгляду, інші учасники справи не з`явились. Ухвалою суду від 21.02.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 квітня 2022 року, а також зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надати висновок щодо розв`язання спору по суті.

23.02.2022 від третьої особи надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/02/38-879 від 21.02.2022.

14.04.2022 розгляд справи відкладено на 18.05.2022.

У судове засідання 18.05.2022 позивач та її представник з`явилися, підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Також в судовому засіданні суд заслухав думку дитини - ОСОБА_4 щодо суті справи.

Представник третьої особи не з`явився.

Відповідач до суду не з`явився, від нього не надійшло відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та представника третьої особи, який повідомлений належним чином та не повідомив суду причини своєї неявки.

Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав та не повідомив причини їх неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 13.05.2006, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.02.2013 у справі № 382/5/13-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Водночас, з рішення Яготинського районного суду Київської області від 10.12.2018 у справі № 382/664/18 вбачається, що з лютого 2010 року позивач та відповідач проживають окремо. ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Крім того, рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.03.2013 у справі № 382/390/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

04.04.2013 державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 37366028 для виконання вищевказаного рішення суду.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 15.04.2019 у справі № 382/390/13-ц подання заступника начальника Яготинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області задоволено, ОСОБА_3 оголошено в розшук.

Крім того, у вказаній вище ухвалі судом встановлено, що на виконанні у ВДВС знаходиться об`єднане виконавче провадження № 37366028 з виконання виконавчого листа № 382/390, виданого 21.03.2013 Яготинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в ході проведення виконавчих дій було накладено арешт на все майно боржника. Із відповіді ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника інформацію не виявлено; згідно з відповіддю ПФУ про осіб боржників, які отримують пенсію - інформацію не знайдено; згідно з наданою відповіддю ДПС України інформації про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України фізичними особами підприємцями, не виявлено; згідно з відповіддю ДПС України інформація стосовно боржників - фізичних осіб та сум нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум, утриманого з них доходу в ДРФО інформація відсутня; згідно з наданою відповіддю Регіонального сервісного центру МВС у Київській області транспортних засобів, зареєстрованих за боржником на праві власності не виявлено. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем здійснювались неодноразові виходи за адресою можливого проживання та встановлено, що ОСОБА_3 фактично не проживає, місце проживання встановити неможливо, про що свідчать відповідні акти державного виконавця в матеріалах справи. Державним виконавцем направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи управління ДМС України в Київській області з метою встановлення місця реєстрації боржника. Згідно з отриманою довідкою ДМС УДМС України в Київській області боржника ОСОБА_3 , знято з реєстрації 17.01.2019 за рішенням суду (відповідь від 04.03.2019 за вх. № 2552). Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість за аліментами станом на 28.02.2018 складає 82187,90 грн. Останнє відоме місце проживання боржника ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 . Боржник ОСОБА_3 пенсію не отримує, місце роботи не встановлено; відкритих рахунків в установах банків та джерела отримання доходів не виявлено; останній на обліку в центрі зайнятості не перебуває і допомогу по безробіттю не отримує (довідка Яготинської районної філії Київського обласного центру зайнятості від 15.03.2019 за вх. №949); у Збройні Сили України Яготинським РВК не призивався (довідка Яготинського РВК від 27.03.2019 за вх. № 1098).

Як вбачається з витребуваних судом доказів ОСОБА_3 станом на 06.12.2021 на обліку у територіальних органах Державної служби зайнятості не перебуває, не зареєстрований, як безробітний та допомогу по безробіттю не отримує (лист Державного центру зайнятості від 08.12.2021 № 33/10/7027-21; а.с. 149).

До бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо ОСОБА_3 в період з 01.01.2000 по 08.12.2021 надходили від страхувальників (з 26.11.2003 по 13.02.2018), за даними центральної бази одержувачів пенсії, станом на грудень 2021 року ОСОБА_3 на обліку в органах Пенсійного фонду України, як одержувач пенсії не перебуває (лист Пенсійного фонду України від 08.12.2021; а.с. 151).

Згідно з відомостями наявними в ДПС, станом на 07.12.2021 ОСОБА_3 не перебуває на обліку в контролюючих органах як самозайнята особа, та за період з 01.01.2021 по 01.12.2021 не сплачував податкові платежі до Зведеного державного бюджету (лист Державної податкової служби України від 17.12.2021 №17748/5/99-00-12-04-04-05; а.с. 169).

Крім того, в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом 382/390/13 від 21.03.2013 Яготинського районного суду Київської області, згідно з яким аліменти нараховуються у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, а заборгованість станом на квітень 2021 року становить 146 610,95 грн. (а.с. 59-61).

З 21.07.2017 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з дитиною та вітчимом проживають за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

ОСОБА_4 навчається в НВК № 293 м. Києва. В характеристиці з навчального закладу від 11.03.2021 зазначено, що ОСОБА_6 зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні, але навчається не в повну міру своїх сил. Добре запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє логічне мислення. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. На уроках активний. Має добрий загальний розвиток. Пропусків без поважних причин немає. До виконання громадських доручень ОСОБА_6 ставиться відповідально. Бере активну участь у спортивному житті НВК та класу. ОСОБА_6 товариський, стриманий, врівноважений, самостійний. Користується повагою серед викладачів. Має авторитет серед товаришів. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Стосунки в родині, в якій виховується, нормальні. Батьки приділяють належну увагу вихованню сина.

Також в матеріалах справи міститься висновок психологічного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складений 28.03.2021 спеціалістом-психологом (практичним психологом) ОСОБА_8 , в якому зазначається, зокрема, що:

- аналіз спостереження за взаємодією дитини з вітчимом та матір`ю, а саме те, що ОСОБА_6 їх називає батьками, вітчима своїм батьком, торкається тілесно, розслаблений поряд із ними, опирається на них, а також аналіз виконаних методик свідчить, що у дитини сформовано надійний тип прив`язаності у відношенні до матері та вітчима;

- до складу своєї сім`ї дитина включає найпершим вітчима, матір, себе, брата ОСОБА_9 (матір дитини на даний час вагітна), кота. Також, він зображує бабусь (матір матері та вітчима);

- батьків батька не включає до складу сім`ї та не бажає спілкуватися з ними. Зазначає про свої хороші відносини з матір`ю вітчима, яку називає бабусею. На запитання спеціаліста як звати батька ОСОБА_6 відповідає, що ОСОБА_5 (вітчим дитини). Матір з батьком називає батьками. Вітчим з мамою є найближчими людьми для дитини;

- дитина опирається на батьків (матір та вітчима), вони задовольняють його потребу у безпеці, захисті. Він відчуває близькість до матері та вітчима, довіряє їм. Дитині приносить задоволення проведення спільного часу з родиною, зокрема їздити разом на машині. Відносини матері, вітчима з дитиною є дружніми;

- дитина не сприймає батька як члена своєї сім`ї. Емоційна прив`язаність до батька відсутня. На питання спеціаліста чи сумує за батьком ОСОБА_6 відповідає, що ні. На питання спеціаліста чи дитина хотіла би побачити батька ОСОБА_6 відповідає, що ні;

- дитина песимістично налаштована щодо ймовірності подальшого спілкування з батьком, зазначає про неможливість близькості через його відсутність у житті дитини, ситуації, де батько проігнорував бажання дитини спілкуватися;

- також дитина ділиться, що батьком застосовувалося фізичне насильство щодо нього, коли вони проживали однією сім`єю. Зазначене свідчить про ознаки того, що дитина постраждала від фізичного насильства, що вчинялося батьком. Дитині невідомо де батько, контакти з ним відсутні. Вони ніколи не переписувалися. Усе зазначене свідчить, що дитина виключила батька із складу своєї сім`ї, емоційна близькість між ними відсутня, дитина по відношенню до батька відчуває злість, образу, засуджує батька. ОСОБА_6 не виражає бажання взаємодіяти з батьком, водночас бажав би за можливості прояснити причини байдужості батька по відношенню до нього. Дитина вважає, що він байдужий батькові, переживає сум та образу у зв`язку із цим;

- дослідженням не виявлено ознак впливу матері на формування у дитини негативної думки про батька. Дитина приходить самостійно до негативного оцінювання дій батька, оперуючи поняттями правильно і неправильно, справедливо ти несправедливо. Здатний самостійно надавати оцінку того як ставиться до нього батько та чому дії батька неправильні. Він не посилається на негативне оцінювання матір`ю особистості батька;

- ОСОБА_6 здатний надавати оцінку того як ставиться до нього батько, матір та вітчим. Спостереження за дитиною, її взаємодією з матір`ю та вітчимом в присутності спеціаліста, результати обстеження вказують, що у дитини сформовано надійний тип прив`язаності у відношенні до матері та вітчима. Емоційна прив`язаність до батька на даний час відсутня;

- ОСОБА_6 емоційно не прив`язаний до батька, більше того, засуджує його поведінку, бажає розірвати родинний зв`язок. Дитиною усвідомлюються наслідки позбавлення батьківських прав, він виражає бажання позбавити батька прав та бути всиновленим вітчимом.

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

У абзаці четвертому статті 1 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ст. 12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною восьмою статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Стаття 51 Конституції України та статті 151, 180 СК України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У Висновку органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/02/38-879 від 21.02.2022 зазначено, що неповнолітній, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надав до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації письмові пояснення, в яких зазначив, що з біологічним батьком, ОСОБА_3 не спілкувався протягом дев`яти років, участі у вихованні та спілкуванні весь цей час не приймав. Стосовно позбавлення батька батьківських прав не заперечує, наразі проживає з матір`ю та вітчимом, який займається його вихованням та утриманням.

Батько, ОСОБА_3 , письмові пояснення до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не надав. В телефонній розмові з заступником начальника відділу правового захисту дітей Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, було повідомлено щодо розгляду у Деснянському районному суді міста Києва позовної заяви про позбавлення його батьківських прав. Стосовно даного позову ОСОБА_3 , повідомив наступне, що з дитиною дійсно не спілкується, але заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до повідомлення з Бориспільского районного управління поліції головного управління національної поліції в Київській області, 15.04.2019 було заведено розшукову справу № 05/01/81-2022 з метою розшуку батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час місцезнаходження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено.

20.01.2022 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської в місті Києві державної адміністрації мати дитини, ОСОБА_1 , позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтримала. Зазначила, що батько не піклується про дитину, не проявляє щодо ОСОБА_6 батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Батько, ОСОБА_3 , при розгляді питання був відсутній.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення батька до своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи викладене, діючи в інтересах дитини, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька, ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 20.01.2022 № 01).

Дитина - ОСОБА_6 , в судовому засіданні 18.05.2022 зазначив, що пам`ятає, що батько багато випивав. До нього батько ставився по-різному, іноді добре, іноді - погано. Останній раз бачив батька 9 років тому. Коли вийшов з бабусею після концерту побачив батька, побіг через дорогу, щоб обійняти батька, але останній розвернувся і пішов. Зараз проживає з мамою і вітчимом, стосунки в сім`ї хороші. З вітчимом максимально відкриті стосунки. ОСОБА_6 зазначив, що за 9 років батько жодного разу не зателефонував, не цікавився де він навчається, не вітав з днем народження. Намагався знайти номер телефону батька, коли переїхав до Києва, але це виявилось безрезультатним. Кошти батько сину особисто не надавав та не пересилав, як і через інших осіб. ОСОБА_6 не пам`ятає як виглядає батько. ОСОБА_6 хоче, щоб батька позбавили батьківських прав, оскільки він не приймає ніякої участі в його житті і це викликає у ОСОБА_6 дискомфорт. ОСОБА_6 вказав, якщо батька позбавлять батьківських прав він відчує свободу і зможе здійснити деякі свої мрії, як-то усиновлення його вітчимом та зможе виїхати за кордон. Відношення до біологічного батька не зміниться не залежно від того буде він позбавлений батьківських прав чи ні.

Отже, своїми свідомими діями відповідач тривалий час порушує права дитини на отримання від батька належного виховання, спілкування, уваги, турботи та матеріального забезпечення. Зазначені факти, враховуючи поведінку батька, суд розцінює як свідоме ухилення від виховання сина.

За результатами дослідження доказів суд доходить висновку, що відповідачем допущено невиконання обов`язків з утримання та виховання дитини протягом тривалого часу та байдуже ставлення до нього. Судом не встановлено об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку батька по відношенню до дитини, тому суд доходить висновку, що інші заходи впливу на відповідача, окрім позбавлення його батьківських прав, будуть недостатніми.

За таких обставин суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів слід зауважити таке.

Як зазначалось вище рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.03.2013 у справі № 382/390/13-ц з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вказувалось, відповідно до розрахуну заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом 382/390/13 від 21.03.2013 Яготинського районного суду Київської області заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на квітень 2021 року становить 146 610,95 грн.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року та в постанові Верховного Суду № 486/466/18 від 10 вересня 2018 року.

Установивши, що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний дохід, суд дійшов висновку щодо доцільності зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за прострочення відповідачем сплати аліментів в сумі 146 610,95 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Матеріали справи не містять доказів на спростування існування заборгованості по сплаті аліментів та доказів необґрунтованості розрахунку, наданого державним виконавцем, або його оскарження.

Розглядаючи відповідальність за несплату аліментів, слід зауважити, що в законодавстві передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (ст. 196 СК України)

Тобто, дана норма спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв`язку із затримкою їх сплати.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц зазначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення.

Суд на підставі викладеного вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів за період з червня 2014 року по 11 травня 2021 року включно в сумі 146 610,95 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір за розгляд вимоги про позбавлення батьківських прав, а на користь держави судовий збір за розгляд вимоги про зміну способу стягнення аліментів та вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 280 - 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, зміну способу стягнення та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Позбавити батьківських прав, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінити спосіб стягнення аліментів шляхом зміни розміру аліментів стягнених з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21.03.2013 у справі № 382/390/13-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з червня 2014 року по 11 травня 2021 року включно в сумі 146 610,95 (сто сорок шість тисяч шістсот десять гривень 95 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1540,26 грн. (одна тисяча п`ятсот сорок гривень 26 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, , місцезнаходження: м. Київ, пр. Маяковського, буд. 21-Г.

Повний текст рішення складено 24 травня 2022 року.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК