ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Жванко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання звіту про оцінку майна недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання звіту про оцінку майна недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що в приватного виконавця Виконавчого округу міста Киева Телявського А. М. на виконанні перебуває виконавче провадження № 61313699 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». З метою виконання вищевказаного виконавчого провадження та в результаті вжитих приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А. М. заходів виявлено та проведено опис та арешт майна, а саме: квартира, загальною площею 44,80 кв. м., жила площа 29.30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до ст.ст. 18, 20 ЗУ «Про виконавче провадження» до участі у виконавчому провадженні залучено експерта, суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба» в особі директора Кирилюка П.В. для визначення вартості описаного майна боржника, про що винесено відповідну постанову. 17.09.2021 року експертом, суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Приватна експерт служба» в особі оцінювача Сивертока Є.В. вартість вищевказаного арештованого майна визначена у розмірі 990 400, 00 грн. Позивачка зазначала, що Звіт про оцінку майна був проведений з порушенням Національних стандартів №1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», оскільки звіт про оцінку майна №11532/21 від 17.09.2021 року було складено без огляду об`єкту оцінки, не врахована вартість виконаного ремонту, а сам звіт складено виключно на підставі Акту опису майна, складеного приватним виконавцем Телявським А.М., у якому зазначено виключно технічні характеристики квартири. Висновок та звіт з незалежної оцінки майна, а саме квартири загальною площею 44,80 кв. м., жила площа 29,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є необ`єктивними і недостовірними, та такими, що не відповідає нормативно-правовим актам України з оцінки майна, оцінка не відповідає дійсності, є явно заниженою вартістю з метою якнайшвидшого продажу даної квартири на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним Звіт про незалежну оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експерт служба» №11552/21 від 17.09.2021 року про визначення вартості нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 44,80 кв. м., жила площа 29,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року у задоволенні позовних ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання звіту про оцінку майна недійсним - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

При цьому, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, вважає необхідним визнати недійсним звіт про незалежну оцінку майна, складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба» № 11532/21 від 17 вересня 2021 року. Вказує, що судом першої інстанції упереджено та неповно вивчено матеріали справи та помилково застосовано норми матеріального права. На думку апелянта, з висновку суду першої інстанції вбачається, що суд не оцінював наявні в матеріалах справи докази, а припустився припущення, щоб уникнути доказування чи спростування вказаних позивачем обставин.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

15 листопада 2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба», направлений представником адвокатом Юхименко Юрієм Юрійовичем засобами поштового зв`язку 08 листопада 2022 року.

У вказаному відзиві відповідач 2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що в звіті про оцінку майна наявна інформація про проведення огляду об`єктів оцінки із дорученням фотоматеріалів об`єктів оцінки. Наголошує, що апелянтом не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів, які підтверджують факт не проведення огляду об`єкта оцінки, а всі доводи скаржника зводяться до припущень. Також, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 04 липня 2018 року в справі № 711/650/13-ц, від 06 лютого 2019 року в справі № 168/828/16-ц, від 22 березня 2019 року в справі № 925/440/18, вказує, що позивачем невірно було обрано спосіб захисту своїх прав.

15 листопада 2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача 1 - приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, направлений засобами поштового зв`язку 08 листопада 2022 року. У вказаному відзиві відповідач 1 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що проведення оцінки майна боржника під час примусового виконання рішення не підпадає під жодний із визначених законодавством випадків, коли проведення оцінки майна є обов`язковим і здійснюється суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, призначеним на конкурсних засадах. А тому, приватний виконавець, залучаючи суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» для проведення оцінки описаного та арештованого майна боржника на підставі договору, не порушив жодної норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини у сфері оціночної діяльності та проведення оцінки майна. Окрім того, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 13 березня 2018 року по справі № 914/881/17, вказує, що встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Вважає, що позивачка обрала невірний спосіб захисту свого порушеного права, що в свою чергу є самостійною підставою для відмови в позові.

У судовому засіданні представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. А рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки-повідомлення на електронну пошту, зазначену сторонами та їх представниками в матеріалах справи, як засоби для зв`язку та повідомлення, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 61313699 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4511/2013, виданого 20.11.2012 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором кредиту в розмірі 112 613, 29 доларів США, що еквівалентно 900 118, 03 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 171 461, 60 грн., всього стягнуто 1 071 579, 63 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441,00 грн.

26.04.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та арештовано квартиру АДРЕСА_2 .

13.05.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Приватна експертна служба" та доручено надати звіт з експертної грошової оцінки вищевказаного описаного та арештованого майна.

17.09.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Приватна експертна служба" складено Звіт про оцінку майна, відповідно до якого ринкова вартість нерухомого майна однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , становить у розмірі 990 400,00 грн.

01.10.2021 на підставі отриманого від ТОВ «Приватна експертна служба» звіту про оцінку майна, приватним виконавцем було сформовано та направлено до Дердавного підприємства «СЄТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна.

Позивачка просить визнати вищезазначений звіт про оцінку майна недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилається, що оцінка проведена з порушенням вимог діючого законодавства, є заниженою та такою, що не відповідає ринковим цінам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Оскарження звіту про оцінку в рамках виконавчого провадження слід здійснювати в порядку оскарження рішень і дій виконавців, оскільки саме державним виконавцем приймається рішення щодо визначення вартості майна. Тому, позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права шляхом оскарження звіту про оцінку майна, оскільки сам по собі звіт про оцінку майна не тягне за собою будь-яких правових наслідків до тих пір, поки не будуть вчинені інші дії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)), від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом ч. 1 ст. 10 і ч. 1 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» убачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

Отже, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16, від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, виходячи з обставин справи, що переглядається висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту позивача буде оскарження оцінки майна в порядку оскарження рішень та дій виконавців є цілком законним та обґрунтованим.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому колегія суддів не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам апеляційної скарги. Аналогічний висновок сформульований у п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19.

Ухвалюючи рішення колегія суддів, крім іншого, приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки вони зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова