Справа № 577/1764/22
Провадження № 2/577/561/22

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Рідзевської І.О.,

з участю секретаря Волошко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісяця, але неменше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що 03.02.2012 року Конотопським міськрайонним судом винесено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до судового наказу Конотопського міськрайонного суду Сумської області № 2-н/577/21/21 від 03.02.2021 року з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини в усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше 10 неоподаткованих мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісяця. Тобто на даний час з нього проводиться утримання аліментів на трьох дітей. У 2021 році він проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , де на даний час і працює та за сумісництвом працював сторожем на ДП «Авіакон». За період з липня 2021 року по грудень 2021 року ним було отримано 81468,83 грн. заробітної плати та 65383,44 грн. грошове забезпечення, сума з якої проводиться утримання 132055,03 грн. При цьому за вказаний період з нього утримано аліментів на трьох дітей 76317,04 грн, що становить 57,79% від його доходу, що є порушенням ст. 183 СК України. На підставі зазначеного позивач просив суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.25).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку (а.с.30)

Дослідивши та всебічно проаналізувавши докази на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилались позивач та відповідач по справі, інших суду доказів не представлено, про їх витребування перед судом питання не порушувалося.

Судом встановлено, що 03.02.2012 року Конотопським міськрайонним судом винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

Як вбачається з постанови про відкриття провадження від 25.02.2021 року, відповідно до судового наказу Конотопського міськрайонного суду Сумської області № 2-н/577/21/21 від 03.02.2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 , 31.12.2020 року та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини в усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше 10 неоподаткованих мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісяця (а.с. 4).

Згідно з довідкою Конотопського ВДВС П-СХ МРУЮ (м. Суми) № 18.6-33/3089 від 21.01.2022 ОСОБА_1 сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 з червня 2021 року по грудень 2021 року в сумі 37531,85 грн. (а.с.6).

Відповідно довідки про доходи виданої ДП «Авіакон» 19.01.2022 року , заробітна плата ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по грудень 2021 року склала 81468,83 грн, з них сплачені аліменти в сумі 38254,21 грн. (а.с.7)

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 24.01.2022 року, грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року склала 65383,44 грн., з них утримано аліментів в сумі 38062,83 грн. (а.с.8)

Інших доказів суду не надано, про їх витребування питання не порушувалось.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", п. 23 - відповідно до ст. 192СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143 цс 13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Посилання позивача на ту обставину, що в результаті відрахувань за виконавчими листами з нього утримується 57,79% доходів, що є підставою для зменшення розміру аліментів, суд не приймає до уваги і зазначає про таке.

Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Враховуючи, що загальний розмір усіх відрахувань позивача не перевищує 70 відсотків заробітної плати, дана обставина не є підставою для зменшення розміру аліментів.

В свою чергу суд приймає до уваги те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, проходить військову службу в Збройних Силах України будь-яких належних та допустимих доказів про зміну матеріального стану, зміну сімейного стану, погіршення матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей позивач не надав.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що діти повинні знаходитися в рівних умовах і якщо відповідач згоден виплачувати на двох дітей від другого шлюбу аліменти в розмірі 1/3 частини, то і на доньку від першого шлюбу слід стягнути аліменти в розмірі ? частини, у відповідності зі ст. 183 СК України, яка не встановлює якоїсь конкретної частки на одну дитину чи на двох дітей.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами свої вимоги щодо зменшення розміру аліментів, тому позов залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 184, 191, 192 СК України, ст. ст. 2, 5, 10, 12, 258, 259, 263-265, 268-269, 272- 279, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_2 . (підпис)

Згідно з оригіналом

Суддя Рідзевська І. О.