ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року місто Чернівці справа № 727/5831/20

провадження №22-ц/822/883/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Петранюк Ю.Т.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Смотрицького В.Г.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 18 серпня 2018 року приблизно о 05.00 год. по вулиці Шевченка м.Снятин Івано-Франківської області відбулось зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням з автомобілем марки «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Вказує, що 18 серпня 2018 року він керував технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Passat» та рухався по вулиці Шевченка м. Снятин, зі сторони центру вказаного міста в напрямку м. Чернівці, на ближньому світлі фар зі швидкістю приблизно 50-60 км/год., посередині смуги, що в його напрямку. В салоні його автомобіля ні пасажирів, ні вантажу не було.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого наколінника, перелому 10 ребра справа, синців правого плеча, правої гомілки, які викликали тривалий розлад здоров`я та які відповідно до висновку №95 від 19 вересня 2018 року судового медичного експерта відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

По вказаному факту слідчим відділенням Снятинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області 18 серпня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

21 жовтня 2019 року слідчим Снятинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та виділено матеріали в патрульну поліцію для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2020 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 травня 2020 року, вищевказану постанову від 26 лютого 2020 року скасовано, а провадження у справі відносно нього закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, постановою доведено винуватість в даній дорожньо-транспортній пригоді водія ОСОБА_2 .

Після дорожньо-транспортної пригоди він тривалий час перебував на лікуванні, було проведено дві складні операції та витрачено кошти на лікування в сумі 55919,35 грн.

На момент даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Провідна», а тому саме з ПрАТ «СК «Провідна» необхідно стягнути майнову шкоду за витрати на лікування в сумі 55919,35 грн.

Також, в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. На даний час у нього постійні болі у лівому наколіннику, тому він не може довго ходити, оскільки відчуває біль в нозі та втому, через денне навантаження на ногу він не може спати вночі. Він переживає постійні стреси, душевні хвилювання та моральні страждання. Постійно перебуває у страху за своє здоров`я, а їдучи на автомобілі боїться бути учасником дорожнього руху. Його повноцінне життя було вимушено порушене, він, перебуваючи на лікарняному, не міг працювати та заробляти кошти для своєї родини, що також спричинило йому сильні душевні хвилювання та моральні страждання, які супроводжувались непорозуміннями та сварками в сім`ї.

Внаслідок пошкодження транспортного засобу і неможливості його використовувати, порушились його життєві зв`язки та порушився його звичайний життєвий ритм. Він працює керівником на підприємстві, яке здійснює міжнародні пасажирські перевезення, вищевказаний автомобіль він використовував для роботи на місці та переміщення на великі відстані для підписання договорів та інших необхідних документів в інтересах підприємства, однак через довготривалий розлад здоров`я та пошкодження автомобіля, він не мав фізичної можливості забезпечити нормальну роботу підприємства.

Його душевні страждання тривають досить довгий період часу, вже майже два роки він не може добитись справедливості та відновити свої порушені відповідачем ОСОБА_2 права та інтереси.

Моральну шкоду він оцінює в 200000 грн., вказана сума необхідна для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, які він отримав, відновити психічний та душевний стан.

Крім того, для захисту своїх прав та інтересів він змушений був звернутись за правничою допомогою адвоката, у зв`язку з чим між ним та адвокатом Бандуровським Б.П. укладено договір про надання юридичних послуг від 10 грудня 2019 року, згідно додатку №1 до даного договору встановлено, що вартість юридичних послуг становить 51192,80 грн., які він сплатив адвокату.

А тому просив стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова група «Провідна» на його користь майнову шкоду за витрати на лікування в розмірі 55919,35 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 200000 грн., судовий збір в сумі 4102 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 51192,80 грн. та витрати, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи в сумі 4236 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду за витрати на лікування в розмірі 44919 гривень 35 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Вирішено питання судових витрат.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із наведеним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Вказав, що справа слухалась у його відсутність. На клопотання його адвоката не було витребувано та не досліджено матеріали кримінального провадження, порушеного за ст.286 ч.1 КК України по факту ДТП, які містили висновок про обставини вказаної ДТП та ряд інших доказів, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті. Крім цього, не допитано експерта та всіх свідків ДТП.

Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 керував автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, що достовірно було встановлено слідчим. Також слідством встановлено, що ОСОБА_1 , рухаючись в м.Снятин у темну пору доби в порушення правил п.1.2 ПДР України виїхав на смугу призначену для зустрічного руху транспортних засобів, чим створив небезпеку для руху його автомобіля. Вважає, що рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 інтереси якого представляє адвокат Бандуровський Б.П., вказав, що безпідставними є твердження ОСОБА_2 про те, що справа слухалась у його відсутність, оскільки його інтереси в суді першої інстанції представляла адвокат Кошман І.В., а тому він був обізнаний про винесене рішення. Посилання ОСОБА_2 на те, що судом першої інстанції відмовлено в клопотанні представника відповідача про витребування та дослідження матеріалів кримінального провадження є безпідставними, оскільки таке клопотання не надходило до суду, при цьому представник відповідача надала до суду для дослідження копії матеріалів кримінального провадження, яким судом було надано правову оцінку. З приводу того, що судом першої інстанції не допитано експерта та свідків ДТП, то таке клопотання стороною відповідача також не заявлялось.

Вважає, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду першої інстанції є законним і не підлягає скасуванню.

Межі розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до порушення норм процесуального права, зокрема, не прийняття судом першої інстанції доказів та розгляду справи у відсутності відповідача ОСОБА_2 , а також в частині не прийняття до уваги судом першої інстанції, що позивач керував автомобілем без посвідчення водія, з порушенням Правил дорожнього руху.

В той же час, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з страхової компанії матеріальної шкоди на користь позивача, ніким не оскаржується, апеляційна скарга не містить доводів неправильності рішення в цій частині, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 серпня 2018 року приблизно о 05.00 год. по вулиці Шевченка м. Снятин Івано-Франківської області відбулось зіткнення автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 та автомобіля марки «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

По вказаному факту слідчим Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області 18 серпня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.14).

Відповідно до висновку експерта №4.2-574/18 від 11 жовтня 2018 року, зіткнення автомобіля марки «Lexus RX 350» та автомобіля марки «Volkswagen Passat» відбулось на смузі, призначеній для руху в м. Чернівці (а.с.27-33).

Згідно з висновком експертів №3330 комісійної транспортно-трасологічної експертизи від 03 жовтня 2019 року, місце зіткнення автомобіля марки «Lexus RX 350» під керуванням водія ОСОБА_2 з автомобілем марки «Volkswagen Passat» під керуванням водія ОСОБА_1 розташоване в межах правої смуги проїзної частини вулиці Шевченка у м. Снятин Івано-Франківської області, по напрямку руху до м. Чернівці (смуга руху автомобіля марки «Volkswagen Passat») (а.с.46-52).

21 жовтня 2019 року слідчим Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та копії матеріалів направлено до Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.126, 124 КУпАП (а.с.57-58).

Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.74-75).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 травня 2020 року, постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2020 року скасовано, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В мотивувальній частині постанови міститься посилання на висновки експерта від 11 жовтня 2018 року та від 03 жовтня 2019 року щодо обставин, на якій смузі руху відбулось зіткнення, що винуватцем є водій іншого автомобіля ОСОБА_2 (а.с.76-77).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3172283, на день ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн., розмір франшизи становить нуль грн. (а.с.20).

Протокол щодо порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України в момент дорожньо-транспортної пригоди не складався, постанов про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності або про відсутність складу адміністративного правопорушення не виносилось.

Відповідно до висновку експерта №95 від 19 вересня 2018 року, у позивача ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого наколінника, перелому 10 ребра справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та синців правого плеча, правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.23-24).

Як вбачається з медичних документів та виписки з історії хвороби (а.с.80-85), позивач проходив обстеження, перебував на лікуванні, у зв`язку з чим поніс витрати, пов`язані з лікуванням, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.84, 86-87) та оригіналами квитанцій (а.с.223-226).

Відповідно до квитанцій (а.с.223-226), позивачем витрачено на лікування і придбання ліків кошти в загальній сумі 44919,35 грн.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Такі ж висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18).

Згідно із частиною шостою статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 та автомобіля марки «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2

21 жовтня 2019 року слідчим Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Протокол про адміністративне правопорушення, передбачений статтею 124 КУпАП, складався лише відносно водія ОСОБА_1 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 травня 2020 року, постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2020 року скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Протокол щодо порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху в момент ДТП не складався, постанов про його притягнення

до адміністративної відповідальності або про відсутність складу адміністративного правопорушення не виносилось.

В обґрунтування висновку апеляційного суду у справі про закриття адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, покладено те, що постанова про закриття кримінального провадження від 04 квітня 2019 за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України обґрунтована експертним висновком № 4.2-547/18 від 18 березня 2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 1.2. ПДР і це порушення перебуває в причинному зв`язку з ДТП. Водночас, матеріали справи містять і інші дані щодо того, на якій смузі руху відбулось зіткнення (висновок експерта від 11 жовтня 2018 року, висновок від 03 жовтня 2019 року) і що винуватцем є водій іншого автомобіля ОСОБА_3 . Витяг з ЄРДСР від 18 серпня 2018 року відрізняється від його копії, що у матеріалах провадження, оскільки в оригіналі вказано, що це ОСОБА_3 виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення. Постанова про закриття кримінального провадження не є преюдицією в даній справі, оскільки винним у кримінальному правопорушення ОСОБА_1 не визнаний, а окрім того, предметом оцінки слідчого не був висновок експерта від 03 жовтня 2019 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18) зроблено висновок про те, що «преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. […] При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування».

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії та те, що ОСОБА_1 порушив пункт 1.2 ПДР України є безпідставними, оскільки при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку

з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку

з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 висловив свою незгоду з висновком суду першої інстанції, однак, такі доводи апеляційної скарги стосуються переоцінки доказів та незгоди апелянта з рішенням суду першої інстанції.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначеного розміру моральної шкоди, оскільки визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, стан здоров`я потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також обґрунтовано виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вирішив клопотання його адвоката про витребування та дослідження матеріалів кримінального провадження порушеного за ст.286 ч.1 КК України по факту ДТП, не допитав експерта та всіх свідків ДТП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що адвокат, яка представляла інтереси ОСОБА_2 в суді першої інстанції, зверталася до суду першої інстанції з вище вказаними клопотаннями.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції під час розгляду даної справи було досліджено ряд доказів з матеріалів кримінального провадження.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що справа розглядалася у відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, що представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 неодноразово приймала участь в судових засіданнях, давала пояснення, подавала докази та в подальшому отримала копію рішення.

06 грудня 2021 року представник ОСОБА_4 подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та без участі ОСОБА_2 (т.1 а.с.205).

Будь-яких доказів про те, що на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 розірвав зі своїм адвокатом договір про надання правової допомоги, матеріали справи не містять.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Колегія суддів також враховує ту обставину, що справа в суді першої інстанції знаходилась на розгляді тривалий період часу, зокрема, з липня 2020 року по грудень 2021 року. Справа розглядом відкладалася неодноразово. Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не був присутнім на судовому засіданні, не цікавився розглядом справи та не подавав до суду клопотання про розірвання з адвокатом Кошман І.В. договору про надання правової допомоги або про його бажання особисто приймати участь у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди відповідача із висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і такі доводи не знайшли свого підтвердження в апеляційній інстанції.

Рішення суду першої інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І.Владичан

І.Б.Перепелюк