30.09.2022
Справа № 331/3422/22
Провадження № 2-з/331/70/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

при секретарі судового засідання Карнаух О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2022 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії. В позовній заяві позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , транспортний засіб: автомобіль марки Ford, модель Focus, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , в технічно справному та придатному для експлуатації стані, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і всі комплекти ключів до нього; стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, а також за надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи по забезпеченню позову, а саме, до вирішення справи по суті накласти арешт та оголосити в розшук транспортний засіб: легковий автомобіль марки Ford, модель Focus, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вилучити та передати його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перестали виконувати зобов`язання зі сплати орендної плати. В заяві також вказано, що відповідачі на протязі тривалого часу не виконують взятих на себе зобов`язань, у позивача, в свою чергу, відсутні підстави вважати, що відповідачами будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обов`язків перед власником транспортного засобу, а наслідком задоволення позову є повернення транспортного засобу власнику, а також можливе подальше відчуження зазначеного автомобіля або його пошкодження, експлуатація, амортизація, що може ускладнити або зробити неможливим у майбутньому виконання рішення суду, а тому виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом накладання арешту та оголошення в розшук вищезазначеного транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та оглянувши матеріали позовної заяви з додатками, суд дійшов висновку про її не обґрунтованість та необхідність відмови у задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 1) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За правилами статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Верховного Суду по справі № 755/1357/18 від 13.03.2019 року викладено позицію щодо вирішення судом питання про забезпечення позову з врахуванням інтересу не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини 1статті 150 ЦПК України, слід зазначити, що оголошення розшуку транспортного засобу марки Ford, модель Focus, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ; вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та передача його власнику ОСОБА_1 , як того просить заявник у заяві про забезпечення позову, - не є видами забезпечення позову, враховуючи предмет цього позову.

Також, виходячи із змісту прохальної частини, суд вбачає порушення вимог частини 10 статті 150 ЦПК України, відповідно до якої, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, враховуючи зміст прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд зобов`язати відповідача передати позивачеві, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, аналогічна вимога також міститься у змісті прохальної частини заяви про забезпечення позову, де заявник просить вилучити та передати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_1 , а отже задоволення даної вимоги буде свідчити про те, що суд частково задовольнив позовну заяву в частині повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Окрім того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що ОСОБА_1 , на підставі Договору оренди транспортного засобу від 25.02.2021 року, передав автомобіль марки Ford, модель Focus, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , у строкове платне користування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки, відповідно до п.3.1. вказаного вище договору, зазначено, що передача транспортного засобу здійснюється за актом приймання передачі, який підписується представниками сторін, або іншим способом, визначеним цим договором. Однак, позивачем (заявником) не долучено а ні до позовної заяви, а ні до заяви про забезпечення позову - акту приймання-передачі оспорюваного транспортного засобу, як доказ того, що даний транспортний засіб було передано у користування ОСОБА_3 .

Варто зазначити, що відповідно до п.1) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 є одноосібним власником даного транспортного засобу, тому накладення арешту, як виду забезпечення позову, не може бути застосовано у даному випадку, адже нормами чинного законодавства не передбачено можливість, зокрема, накладення арешту на майно, яке належить позивачеві. Крім того, відсутні підстави вважати, що транспортний засіб переховують з метою вжиття заходів для оголошення його в розшук та/чи вилучення. Твердження заявника про те, що можливе подальше відчуження зазначеного автомобіля, його пошкодження, експлуатація та амортизація може утруднити чи зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки такі твердження заявника необґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, аналізу доводів заявника, суд вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на нормах закону, оскільки одні лише посилання в заяві про забезпечення позову на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можливо у майбутньому здійснять відчуження транспортного засобу або ж його пошкодження, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Такі правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун