Справа № 362/3807/17
Провадження № 2/362/59/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі: секретарів судового засідання Яренко Н.М., Шмагун М.С.,

представників позивача - Пата С.П., ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріального збитку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з Відповідача завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальні збитки у розмірі 64956,39 грн., понесені на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності витрати у розмірі 1000,00 грн. та 659,57 грн. сплаченого судового збору.

Позов мотивований тим, що 20.12.2016 р. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Deawoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті бульвару Перова та вулиці А.Навої у місті Києві, повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Транспортний засіб BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , 1991 року випуску, належить Позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

20.01.2017 р. Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що набрала законної сили 01.02.2017 р.

За наслідком ДТП транспортний засіб BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав значних технічних пошкоджень.

Згідно Звіту № 26/03/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеного 13.03.2017 р., вартість матеріального збитку, нанесеного Позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, становить 114 446,39 грн.

23.03.2017 р. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за наслідком звернення Позивача до страховика Відповідача, Позивачу через її довірителя ОСОБА_5 , здійснено страхове відшкодування у розмірі 49490,00 грн.

Таким чином, розмір матеріального збитку, що на думку позивача слід стягнути з Відповідача, становить 64956,39 грн. (114446,39 грн. 49490,00 грн.).

19.03.2019 р. Ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача та призначено повторно судову товарознавчу експертизу.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, судом повідомлялись належно.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, з підстав доведеності вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді постановою суду, що набрала законної сили. Зазначив, що автомобіль на даний час відремонтований та відчуджений на користь третіх осіб. Розмір заявленої шкоди складається виключно з різниці між відшкодованою сумою страховиком та збитками для відновлення пошкодженого майна, а тому просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі визначеному у Звіті № 26/03/17 від 13.03.2017 р., що складено при фізичній наявності автомобіля, грунтується не лише на математичних розрахунках, а й на документах, що підтверджують фактично понесені Позивачем витрати. Висновок експертизи, проведеної на підставі ухвали суду, просить до уваги не приймати, оскільки такий складено лише на підставі фотокарток. Вказує, що на момент звернення до суду автомобіль відремонтований не був.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його необгрунтованість. Вважає, що позивач просить компенсувати повну вартість автомобіля до ДТП, ціна ремонту невідома. Крім того, згідно практики Верховного Суду, автомобіль повинен бути повернутий відповідачу, проте позивач одночасно хоче і відшкодування збитків від страхової компанії, від якої отримав 49000,00 грн. і відшкодування повної вартості автомобіля. Вважає, що реальна вартість ремонтних робіт доведена не була, оскільки при проведенні першої експертизи було застосовано коригування вартості, проте ремонту автомобіля не було і коефіцієнт застосовувався безпідставно, що підтверджено другою експертизою. Залишки автомобіля відповідачу передано не було. 08.11.2021 р. до суду представником відповідача подано письмові пояснення, в яких він вказав, що висновок № 26/03/17 від 13.03.2017, наданий позивачем, складений з порушенням вимог чинного законодавства, тому він є помилковим, неповним, упередженим.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків.

20.01.2017 р. постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/612/17, що набрала законної сили станом на 01.02.2017 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (надалі - Постанова).

Як вбачається з Постанови, 20.12.2016 р. ОСОБА_4 близько 17 год. 10 хв., керуючи автомобілем Deawoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті бульвару Перова та вулиці А.Навої у місті Києві, повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та матеріальних збитків.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 засвідчено належність транспортного засобу BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , 1991 року випуску, ОСОБА_3

13.03.2017 р. за замовленням ОСОБА_3 оцінювачем дорожніх транспортних засобів ОСОБА_6 складено Звіт № 26/03/17 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ). Дата оцінки, згідно Звіту, 21.12.2016 р., що підтверджено доданими Протоколами огляду транспортного засобу.

За висновком Звіту (а.с. 139), встановлено, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, з врахуванням допусків, в межах яких відбулася оцінка, з врахуванням ПДВ 20% та інших загально державних податків і зборів (обов`язкових платежів), дорівнює ринковій вартості та складає 114446,39 грн.

Звіт грунтується на протоколах огляду транспортного засобу, що проведені 21.12.2016 р. та 07.03.2017 р. експертом-оцінщиком Гавриловим В.О. При цьому, з актами огляду ані власник автомобіля, ані інші учасники ДТП, в тому числі їх довірителі, ознайомленими не були.

Звіт відостей щодо попередження оцінщика про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від виконання покладених на нього обов`язків, не містить.

З Рахункуфактури № 2104 від 12.08.2016 р., що є додатком до Звіту, замовником послуг для автомобіля BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 (а.с.147).

Згідно Довіреності, посвідченої 24.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І., зареєстрованої в реєстрі за № 5510, ОСОБА_5 набув статус уповноваженої на володіння, користування і розпорядження автомобілем ОСОБА_3 особи з 24.12.2016 р. терміном на три роки до 24.12.2019 р.

Інших доказів наявності у ОСОБА_5 повноважень на розпорядження автомобілем Дубінської О.О., зокрема на момент складення рахунку-фактури, позивачем суду не надано.

12.12.2019 р. на підставі ухвали суду, експертом автотоварознавчої експертизи КНДІСЕ за результатом проведення автотоварознавчої експертизи складено Висновок № 16048/19-54, за яким ринкова вартість колісного транспортного засобуавтомобіля BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , 1991 року випуску, станом на 20.12.2016 р. (до ДТП), з рухуванням комплектності, фактичного технічного ситану, величини пробігу, строку експлуатації, складала 99137 грн. 50 коп.

Матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобуавтомобіля BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , 1991 року випуску, станом на 20.12.2016 р. в результаті ДТП, з урахуванням зносу автомобіля складав 99137 грн. 50 коп.

Вартість утилізації колісного транспортного засобуавтомобіля BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , 1991 року випуску (сума ринкової вартості технічно справних складників автомобіля та вартості металобрухту інших склдаників, які залишилися) станом на 20.12.2016 р. після ДТП не розраховується, оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу менша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані.

Як вбачається з ремонтної калькуляції № 16048-19Т від 02.12.2019 р., що є додатком до висновку, вартість ремонту автомобіля складає 202857 грн. 67 коп. (а.с.167-168), а тому суд вважає, що у п. 3 Висновку експертом помилково вказано, що станом на 20.12.2016 р. після ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу менша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані, оскільки варість такого ремонту, згідно калькуляції, більша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані.

Експерт про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від виконання покладених на нього обов`язків, поперджений.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, рішення суду має прийматися у повній відповідності з нормами процесуального та матеріального права, з повним та об`єктивним дослідженням обставин та доказів.

З огляду на викладене, судом як доказ, який має значення для повного, об`єктивного та всебічного вирішення даного спору, приймається за основу Висновок № 16048/19-54 від 12.12.2019 р. експерта автотоварознавчої експертизи КНДІСЕ за результатом проведення автотоварознавчої експертизи, складений на підставі ухвали суду.

Долучені позивачем 19.03.2019 р. товарні чеки від 25.06.2017 р. та 23.06.2017 р.; видаткові накладні № 3105/1 від 31.05.2017 р. та № SP 941 від 21.06.2017 р., рахункифактури № 2404/6 від 24.04.2017 р., № 5384/2 від 20.04.2017 р., № SP 01152 від 16.06.2017 р., судом як належні докази до уваги не приймаються, оскільки не містять відомостей, що підтверджують придбання матеріалів саме для ремонту автомобіляBMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , 1991 року випуску ОСОБА_3 чи її довіреними особами. Акти надання послуг № 558 від 05.07.2017 р. та № 331 від 05.07.2017 р., а також акт прийомупередачі виконаних робіт (наданих послуг), не підтверджені Договором про надання послуг та фіскальними чеками про проведення позивачем розрахунку, а тому судом до уваги не приймаються.

23.03.2017 р., з огляду заяв на видачу готівки №№ 8, 9, 11, 12, 13 із призначенням «Виплата суми грошового переказу за системою ПРАВЕКС-ТЕЛЕГРАФ від ПАТ НАСК ОРАНТА, на ім`я ОСОБА_3 через ОСОБА_5 , Позивачу виплачено страхове відшкодування на загальну суму 49490 грн. 00 коп., що також підтверджено листом ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 24.10.2017 р. (а.с. 43).

Згідно пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Проте, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV) визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми(Постановавід 14.12.2021№ 147/66/17).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).»

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону № 1961 транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 30.2 ст. 30 Закону № 1961 встановлено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4 зазначив наступне: «Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження».

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Експертом автотоварознавчої експертизи КНДІСЕ 12.12.2019 р. у Висновоку № 16048/19-54, за результатом проведення автотоварознавчої експертизи вказав, що вартість утилізації колісного транспортного засобуавтомобіля BMW 520І, д.н.з. НОМЕР_2 , 1991 року випуску (сума ринкової вартості технічно справних складників автомобіля та вартості металобрухту інших складників, які залишилися) станом на 20.12.2016 р. після ДТП не розраховується, оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з огляду ремонтної калькуляції № 16048-19Т від 02.12.2019 р., що є додатком до висновку, більша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи висновок експерта від 12.12.2019 р. №16048/19-54, суд приходить до висновку, що автомобіль Позивача є фізично знищеним, оскільки його ремонт є технічно неможливим через відсутніть автомобіля у позивача та економічно необґрунтованим, так як витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи фізичну відсутність автомобіля у позивача та неможливість його передачі відповідачу замість розміру відшкодованої ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, суд вважає вимоги позивача такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування витрат, понесених на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, у розмірі 1000,00 грн. суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки такі витрати понесені позивачем за замовлення Звіту про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), що судом до уваги не приймається.

Відповідно до ст. 141 УПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 8-13, 18, 19,77-79, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 23,979, 980, 999, 1166, 1167,1187, 1188, 1194ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про судовий збір», суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріального збитку, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 27.10.2022 р.

Суддя Л.М.Кравченко