Справа № 544/415/22
Номер рядка звіту 40
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 грудня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Нагорної Н. В.,

за участі секретаря Киричевської В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, який був ним уточнений, в обґрунтування якого вказав, що 21.05.2021 між ним та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було укладено договір кредиту № 8/1744799, згідно якого йому був наданий кредит в сумі 207000грн строком на 6 років зі сплатою річних відсотків та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості. На виконання умов договору ним було сплачено відповідачу 34155грн в рахунок обслуговування кредитної заборгованості. Нещодавно він дізнався, що постановою Верховного Суду від 13 липня 2022 року комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості визнана незаконною. У зв`язку з тяжким матеріальним становищем він звернувся до відповідача з пропозицією надати йому кредитні канікули та розглянути питання щодо можливості зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором кошти, сплачені ним у рахунок обслуговування кредитної заборгованості. Відповідач відмовив йому в цьому та вимагав погасити заборгованість за кредитним договором. Відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором за надання яких встановлена плата відповідно до Додатку №1 як «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості». Вважає, що п. 1.4.2 кредитного договору є таким, що не відповідає чинному законодавству України та є несправедливим, що узгоджується з практикою Верховного Суду. Враховуючи вищевикладене, позивач просить зобов`язати АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 8/1744799, укладеним 21 травня 2021 року, з врахуванням раніше сплаченої суми у розмірі 34155грн, сплаченої у рахунок обслуговування кредитної заборгованості та зарахувати вказану суму в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, окрім цього представник відповідача надав відзив на уточнену позовну заяву в якому вказав, що оскільки кредитний договір між сторонами укладено 21 травня 2021 року, дані правовідносини регулюються ЗУ «Про споживче кредитування», а не ЗУ «Про захист прав споживачів», як на те посилається позивач, оскільки недоведено факт ненадання позивачу, як споживачу послуг, інформації про умови фінансових послуг, яку позивач отримав. Окрім цього, відсутні підстави вважати нікчемними умови кредитного договору, якими встановлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Послуги за які справляється комісія є значно ширшим, ніж просто надання інформації щодо кредиту. При укладенні договору сторони погодили в п. 1.4.2 кредитного договору відкритий перелік послуг за надання яких сплачується комісія, задля економії часу в майбутньому, щоб не доводилося укладати додаткових договорів при необхідності скористатися якоюсь послугою в процесі користування кредитом, при цьому перелік послуг необмежений. Окрім цього, законодавець не забороняє стягувати комісійну винагороду за надані послуги. Представник відповідача вважає, що п. 1.4.2 кредитного договору повністю відповідає чинному законодавству та не суперечить висновкам Верховного Суду в постанові від 21 жовтня 2022 року по справі 496/3134/19. Між банком та ОСОБА_1 при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, в тому числі щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості. Волевиявлення сторін було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21 травня 2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» кредитний договір №8/1744799, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 207000грн строком на 72 місяців зі сплатою 10% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені умовами, встановленими кредитним договором (а. с. 8-9).

Графік платежів по кредиту, що є додатком №1 до договору №8/1744799 від 21 травня 2021 року та є його невід`ємною частиною, містить дату видачі/дати платежів, чисту суму кредиту/суму за розрахунковий період, суму кредиту за договором, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредитної заборгованості, а також реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту (а.с. 10-11).

Згідно п. 1.1 договору №8/1744799 банк надає позичальнику кредит в сумі 207000 гривень на строк 72 місяці з 21 травня 2021 року по 20 травня 2027 року. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту Додатку №1 до договору.

Відповідно до п. 1.4.1 договору №8/1744799 за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно, в розмірі 10.00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором.

Відповідно до п. 1.4.2 договору №8/174479 за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,50 % від суми кредиту зазначеної в п. 1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованість, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Згідно відомості про порядок нарахування і погашення нарахованої комісії по кредиту, наданому ОСОБА_1 , кредитний договір №8/1744799 від 21 травня 2021 року, розмір сплаченої позивачем комісії за обслуговування кредитної заборгованості станом на 01.09.2022 становить 34320,15грн (а.с.94).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, при цьому відповідачем у платежі за кредитом була включена плата за додаткову послугу банку, а саме «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості».

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредит в умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватись будь - якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично надання кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюються при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику.

Враховуючи наведене, Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» не мало права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Умова договору про плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною та не потребує визнання недійсною.

Саме такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 по справі №496/3134/19.

Як убачається із відомості про порядок нарахування і погашення нарахованої комісії по кредиту, ОСОБА_1 за період з 18 червня 2021 року по 20 травня 2022 року сплатив комісію за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 34320,15грн (а.с. 94).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

З огляду на встановлені у справі обставини, а також висновки щодо нікчемності пункту 1.4.2 кредитного договору, суд уважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного пункту правочину зобов`язати АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №8/1744799 від 21 травня 2021 року, укладеним між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 , із зарахуванням раніше сплаченої суми комісії за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. При цьому слід враховувати суму, що відображена у відомості про порядок нарахування і погашення нарахованої комісії по кредиту в розмірі 34320,15грн, а не 34155грн, як те вказав позивач у своїх вимогах, оскільки позивачем не враховані суми, що були зараховані на погашення комісії після подачі даного позову до суду. При цьому задоволення позову саме в такій сумі, на переконання суду, не буде виходити за межі заявлених вимог.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, визначеному станом на день звернення позивача до суду, окремо за вимогу немайнового характеру у загальному розмірі 992,40грн.

Керуючись ст. 6-13, 76-81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про захист прав споживачів - задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №8/1744799 від 21 травня 2021 року з огляду на нікчемність пункту 1.4.2 договору, із зарахуванням раніше сплаченої суми комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 34320 (тридцять чотири тисячі триста двадцять) гривень 15 копійок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Нагорна