КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
унікальний номер справи № 760/227/21
апеляційне провадження № 22-ц/824/1347/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідач Білич І.М.,

суддів Коцюрба О.П., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Солом`янського районного суду м. Києва Оксюти Т.Г.,

у цивільній справі №760/227/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, за результатами розгляду якого просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 23 листопада 2017 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 23 листопада 2017 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву, на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Разом з тим, зазначав, що незважаючи на виконання банком своїх зобов'язань за договором, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24вересня 2020 року утворилася заборгованість, у загальній сумі - 113999,06 грн., з яких: 97423,44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 16575,62 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит. Яку позивач просив стягнути з відповідача у зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не повертає отримані кошти отримані на умовах укладеного договору.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О.Л. посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, адже відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про відсутність договірних відносин з відповідачем, який своїм підписом на анкеті-заяві засвідчив свою згоду з умовами кредитування.

Зазначаючи про неврахування судом першої інстанції того, що відповідач частково сплачував заборгованість, тобто фактично погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23 листопада 2017 року ОСОБА_1 (відповідач) підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «ПриватБанк», в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 23 листопада 2017 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує у повному обсязі та станом на 14 грудня 2020 року мав заборгованість за договором у загальному розмірі 113 999 грн. 06 коп., з яких: 97 423 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом; 16 575 грн. 62 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надана позивачем до матеріалів справи анкета - заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку. Взагалі не містить даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив і закон який їх регулює.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована чи змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором чи законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За матеріалами справи вбачається, що предметом спору є заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов наданих йому банківських послуг щодо отримання кредитних коштів у розмірі 200 000 грн., у зв`язку з підписанням анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 27 листопада 2017 року.

При цьому позовна заява не містить у собі посилань (кредитної історії) щодо обставин видачі позичальнику 23 листопада 2017 року кредитної картки, її номеру, початку її активації, будь-яких змін, що відбувалися в період обслуговування картки (23 листопада 2017 року - липень 2020 року) позивачем виходячи з положень Умов та Правил, незважаючи на те, що у відповідності до положень п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору саме за ініціативою банку здійснюється визначення та зміна розміру кредитного ліміту для відповідача.

Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанк» від 23 листопада 2017 року фактично містить в собі анкетні дані відповідача та висловлену згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (відсутня інформація щодо номеру отриманої картки, її вид, строк дії) - а.с.14.

Сама ж позовна заява не містить у собі посилань в подальшому на час та підстави зміни банком ( чи відсутність таких змін) щодо встановленого розміру кредитного ліміту для відповідача.

Незважаючи навіть на те, що в якості додатків до позовної заяви позивачем було надано заявку на актуалізацію даних по «преміальній картці» на ім`я ОСОБА_1 , яка датована 26 жовтня 2018 року та підписана сторонами. В якій відповідач вказує, що зі зміною інформації вказаної раніше в анкеті клієнта, він просить прийняти до розгляду наступні коректировки. Зазначається сума кредитного ліміту - 100 000 грн. (а.с. 15).

У той час доводами апеляційної скарги є те, що на картку відповідача був встановлений кредитний ліміт в розмірі 70 000 гривень, який в подальшому збільшено до 200 000 грн.

У зв`язку з чим банком додається: інформація та контактні дані кредитодавця; інформація та контактні дані кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткова інформація; інші важливі правові аспекти. - яка є актуальною з 13 по 28 липня 2018 року та містить підписи сторін (а.с.16-18).

Враховуючи, що в п.4 зазначеної інформації вказується розмір процентної ставки річних: у пільговий період: 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду: 37,2% річних, то у суду за наявних доказів відсутні можливості перевірити правильність нарахування банком процентної ставки 37,2% річних уже починаючи з грудня 2017 року виходячи з даних розрахунку заборгованості за договором ( а.с.5).

Також позивачем до матеріалів справи було надано довідку про видачу відповідачі кредитних карток, а саме:

1) НОМЕР_1 , дата відкриття-23 листопада 2017 року; термін дії -11/20

2) НОМЕР_2 , дата відкриття -10 травня 2018 року; термін дії -03/21

У той же час, згідно до виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувався карткою за № НОМЕР_3 , яка також була активована 21 листопада 2017 року, однак не відображена позивачем в довідці про видачу кредитних карток, незважаючи на те, що саме на даний картковий рахунок зараховувалися значні грошові кошти у вигляді переказів.

За наявності зазначених вище в позовній заяві невідповідностей відображених позивачем в поданих додатках до неї, колегія суддів вважає, що доводи скаржника в частині того, що суд безпідставно звільнив відповідача від відповідальності щодо повернення отриманої суми позики, яка підлягає стягненню в повному обсязі, не ґрунтуються на матеріалах справи.

З матеріалів справи не вбачається, з якими самими Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що анкета-заява містить відомості, які б вказували, зокрема, на: прохання відповідача отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «преміальна»; домовленість сторін про розмір кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом, підтвердження видачі позивачем та одержання відповідачем певної кредитної картки, порядок нарахування відсотків, домовленості сторін про розмір відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, порядку нарахування неустойки. Зважаючи на те, що з паспорту споживчого кредиту вбачається, що є різні види кредитних карток: "Platinum", "MC World Elite", "Visa Infinite", "MC World BlackEdition".

Позивачем не доведено, яку саме картку отримав відповідач у відповідності до анкети заяви яка була підписана сторонами 23 листопада 2017 року.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення і доводи апеляційної скарги в частині того, що зазначені позивачем докази не спростовані відповідачем, що є його, а не суду процесуальним обов`язком, при тому, що відповідач до суду не з`явився і с свої доводи не зазначив (постанова Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 173/436/18).

Колегія суддів вважає, що скаржником не взято до уваги, положення ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, з урахуванням досліджених в судовому засіданні наданих позивачем доказів по справі, колегія суддів вважає,що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач :

Судді: