Справа №751/3275/22
Провадження №2/751/1105/22
29 листопада 2022 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.
за участю секретаря Іскра К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України, Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів: Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська міська лікарня №2», про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
встановив:
Чернігівська окружна прокуратура звернулась до суду в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України, Чернігівської міської ради з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на користь держави в особі Національної Служби Здоров`я України 6718,36 грн у дохід державного бюджету та стягнення на користь держави в особі Чернігівської міської ради 1196,58 грн у дохід місцевого бюджету, які витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 (а.с.1-14).
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.06.2021 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням його з потерпілою та кримінальне провадження закрито. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 31.08.2020 року, приблизно о 00 год 42 хв, водій автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «AUDI» модель «100» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . У результаті ДТП пасажирка автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. У даній дорожні обстановці відповідач порушив вимоги ПДР, що стало причиною та умовою настання даної події. Зазначає, що ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська міська лікарня №2» з 31.08.2020 до 11.09.2020, що становить 11 ліжко-днів. За час стаціонарного лікування було витрачено бюджетні кошти в сумі 7 914,94 грн, з яких 6 718,36 за рахунок НСЗУ, а 1 196,58 грн за рахунок коштів міського бюджету. Оскільки уповноваженими органами, Національною Службою Здоров`я України та Чернігівською міською радою, упродовж тривалого часу не вжиті заходи щодо відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілої, що свідчить про їх бездіяльність, позивач просить стягнути вказані кошти на користь державного та місцевого бюджетів.
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22 вересня 2022 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивач та представники Національної Служби Здоров`я України, Чернігівської міської ради не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Прокурор надав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Також представник Чернігівської міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника КНП «Чернігівська міська лікарня №2», позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.06.2021 у справі №750/4993/21 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою, кримінальне провадження закрито. У вказаному рішенні зазначено, що 31.08.2020 року, приблизно о «00» год. «42» хв., автомобіль марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухався в напрямку вул. Кільцева зі сторони вул. Льотна по проспекту Миру в місті Чернігів. Рухаючись у вказаному напрямку біля будинку 196 по проспекту Миру в місті Чернігів водій ОСОБА_1 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, почав виконувати маневр розвороту, не надавши перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, в результаті чого допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «AUDI» модель «100» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , котрий рухався в сторону вул. Льотна зі сторони вул. Кільцева по проспекту Миру в місті Чернігів. У результаті дорожньо-транспортної події пасажирка автомобіля марки «RENAULT» модель «MEGANE» реєстраційний номер НОМЕР_1 , громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому середньої третини правої ключиці зі зміщенням уламків, закритого перелому поперечного відростка 2-го поперекового хребця справа, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною тім`яно-скроневої області справа, саден тулуба, кінцівок, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів по механізму удару, струсу та тертя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 547 від 20.10.2020 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.4, Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.15-16).
У зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська міська лікарня №2» Чернігівської міської ради 11 ліжко-днів з 31.08.2020 до 11.09.2020, вартість лікування склала 7 914,94 грн, з яких 1 196,58 грн кошти місцевого бюджету, а 6 718,36 грн кошти НСЗУ, що підтверджується довідкою про витрати від 09.02.2022 №41 (а.с.17).
Позивач, Чернігівська окружна прокуратора, зверталась до Чернігівської міської ради з приводу подання позову про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, потерпілої від злочину (а.с.18-19), та отримала відповідь, що КНП «Чернігівська міська лікарня №2» Чернігівської міської ради не зверталась та не має намір звертатися до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування коштів (а.с.20).
Також Національна Служба Здоров`я України повідомила позивача про те, що вона не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину (а.с.21-22).
За таких обставин Чернігівська окружна прокуратора повідомила Чернігівську міську раду та НСЗУ про подачу позову в інтересах держави (а.с.23-24).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 4 статті 56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 04 квітня 2019 року у справі № 924/349/18, від 03 травня 2022 року у справі № 932/2250/21, від 07 червня 2022 року у справі № 209/2263/21.
У вказаній справі Чернігівська окружна прокуратура, звертаючись до суду з позовом, належним чином обґрунтувала наявність підстав для представництва інтересів держави у суді відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 56 ЦПК України, зазначивши у чому полягає порушення інтересів держави в особі Чернігівської міської ради та НСЗУ, вказавши орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, а також довівши нездійснення Чернігівською міською радою та НСЗУ захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, що полягають у не зверненні до суду із відповідним позовом.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Аналогічні положення викладені у пункті 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993року.
Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.
За таких обставин, ненадходження коштів до державного та місцевого бюджетів призводить до порушення інтересів держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.
Пунктом 2 Порядку, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Аналогічні роз`яснення також містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року за № 11 (і змінами і доповненнями) «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», в пункті 6 якої роз`яснено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо добровільного відшкодування шкоди, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України.
Враховуючи, що витрати на лікування потерпілої в сумі 7 914,94 грн обраховані закладом охорони здоров`я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених нею у стаціонарі та вартості витрат на її лікування в день, вказані витрати підтверджуються документально, а також враховуючи, що між злочинними діями відповідача ОСОБА_1 , який спричинив середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_2 , та перебуванням її на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, суд доходить до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілої від цього злочину, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст. ст. 1-18, 76, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко