Справа № 521/6570/21
Провадження №2/521/408/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Неділько О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов обґрунтований наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 .

На день смерті він разом проживав зі своєю дружиною ОСОБА_5 , які перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис №141 від 12.02.2014 року, місце реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Після звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ластівка В.М. їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку.

У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із пандемією (епідеміологічна характеристика, що означає надвелику епідемію, яка характеризується поширенням інфекційного захворювання на території багатьох країн світу, континентах) гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, яка була на території Сполучених Штатів Америки так і України, відсутність приїзду до України була обумовлена забороною відвідування території України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2»; від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2»; та від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень.

Все це, та необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID 19) унеможливило своєчасне подання позивачем заяви про вступ у спадщину, як в умовах України та і в цілому і в Сполучених Штатах Америки, оскільки дана гостра респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 мала характер пандемії та свідчить про необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню корона вірусної хвороби COVID 19 є поважними причинами пропуску для прийняття спадщини, яке має відображення в Постанові верховного Суду України від 20.09.2021 року справа №306/3473/20.

У витягах зі Спадкового реєстру, які надала приватний нотаріус Ластівка В.М., стало відомо, що колишня дружина мого батька ОСОБА_4 громадянка ОСОБА_5 , теж померла (заведено спадкову справу №66850156 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Т.О.) після чого залишила заповіт на частину майна, а саме громадянку ОСОБА_2 , 1962 року народження, інша частина спадкується за законом громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 , 1979 року народження, в тому числі і квартира АДРЕСА_1 , яка була придбана її батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як спільна власність в період шлюбу, встановлено після ознайомлення зі спадковою справою №96/2020, яка зберігається у приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

01.11.2021 року через канцелярію суду від представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

При цьому зазначає, що про смерть батька ОСОБА_4 позивачу було повідомлено одразу. А 26 листопада 2020 року о 19.00 годині за Київським часом, про факт смерті спадкодавця ОСОБА_5 їй було сповіщено шляхом дзвінка через мессенджер Viber від ОСОБА_7 , з телефону дружини покійного ОСОБА_4 .

Введення карантинних обмежень на території США не були підтверджені позивачем жодним з доказів, окрім власних слів.

Існування карантинних обмежень на території України не було повним. Постановою КМУ №221 від 11 березня 2020 року «Про запобіганню поширенню на території України коронавірусу COVID 19» було введено обмеження лише на відвідування закладів освіти, проведення масових заходів з кількістю учасників понад 200 осіб, окрім заходів спрямованих на забезпечення діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування.

У Постанові КМУ №392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» також не йдеться стосовно обмежень дії транспортних засобів.

Постановою КМУ №641 від 20.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території зі значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» йдеться мова лише про те, що пропуск іноземців на територію України відбувається лише за наявності страхового полісу на випадок хвороби.

У позивача була достатня кількість часу для подання заяви на отримання спадщини, який позивач не використав.

Позивач мала можливість подати заяву про прийняття спадщини (перекладеної та апостильованої) шляхом направлення такої до нотаріальної контори, з використанням засобів поштового зв`язку, що передбачено п. 3.5. глави 10 Наказу Міністерства юстиції №296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

В свідоцтві про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутнє підтвердження зміни прізвища, а також посилання на карантин описано загальними фразами без посилання на підтверджуючі документи.

03.11. 2021 року через канцелярію суду подано доповнення до відзиву від представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 , в яких зазначає, що представником позивача було подано заяву до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.А. 13 травня 2021 року про зупинення вчинення нотаріальних дій до моменту винесення рішення суду за №523/6570/21 (номер нотаріальної справи 96/2020) як для спадкоємців за законом так і за заповітом, однак нотаріус Двоєнкіна Т.А. ігноруючи заяву, а також факт того, що у квартирі АДРЕСА_2 , знаходиться майно, що не належить ОСОБА_2 , яке є предметом судового спору, та яке в свою чергу включає в собі інтелектуальну власність, винагороди батька спадкодавця, гаджети і таке інше. 04 червня 2021 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину на зазначену вище квартиру. Такі дії нотаріуса можуть заподіяти шкоду майну, яке за законом має належати ОСОБА_3 .

Також представник позивача звертався до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ластівки В.М. 16 квітня 2021 року, а 23 квітня 2021 року одержав від нотаріуса Ластівки В.М. витяг зі Спадкового реєстру про наявність заповітів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Для отримання цих даних позивач мав надати нотаріусу оригінали свідоцтв про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також оригінал свідоцтва про шлюб. На вказану дату у позивача були відсутні оригінали вищевказаних документів.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26.05.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т.1 а.с. 11), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Відповідно до копії листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ластівки В.М. від 21.04.2021 року №45/01-16 ОСОБА_1 було повідомлено, що спадкова справа на підставі її заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім місцем проживання якого було: АДРЕСА_3 , не заведена нотаріусом у зв`язку з тим, що має місце пропуск встановленого Цивільним кодексом України строку для прийняття спадщини.

Як вбачається із витягів зі Спадкового реєстру (т. 1 а.с. 26-28) колишня дружина ОСОБА_4 громадянка ОСОБА_5 , теж померла (заведено спадкову справу №66850156 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Т.О.) після чого залишила заповіт на частину майна, а саме громадянку ОСОБА_2 , 1962 року народження, інша частина спадкується за законом громадянином Російської Федерації ОСОБА_10 , 1979 року народження.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 12611265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Відповідно до пункту 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно до пунктів 3.3 3.6 вказаного Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.

Крім того, у законодавстві України існує механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України, що врегульований Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Таким чином, громадянам України немає необхідності виїжджати з країни свого постійного проживання та повертатися в Україну для прийняття спадщини.

Схожий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року в справі № 484/1626/20 (провадження № 61-18752св20),від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17 (провадження № 61-28865св18), від 04 червня 2020 року у справі № 601/1157/19 (провадження

№ 61-4901св20), від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18 (провадження № 61-1883св19), від 09 грудня 2021 року у справі № 367/6366/19 (провадження № 61-11672св21).

Позивач у позовній заяві вказала такі причини пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини: її постійне проживання за кордоном у США, наявність встановлених жорстких карантинних обмежень у країні де проживає та Україні, в результаті чого, відсутність приїзду до України, яка обумовлена забороною відвідування території України.

Суд, на підставі досліджених у справі письмових доказів, приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на наступне.

Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини розпочався з дня смерті спадкодавця, а саме з 25.05.2020 року та закінчився 25.11.2020 року.

Суд не вважає наявність жорстких карантинних обмежень, як і віддаленість місця проживання (США) від місця відкриття спадщини, поважними причинами пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки даний строк є досить тривалим і позивач не була позбавлена можливості протягом цього строку надіслати поштою відповідну заяву (повідомлення, телеграму) безпосередньо до нотаріальної контори чи до консула (Постанови Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18; від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17; від 04 червня 2020 року у справі № 601/1157/19; від 19 серпня 2020 року у справі № 347/2155/18; від 15 лютого 2021 року у справі № 569/12599/18, від 31.08.2022 року у справі №148/2003/20)

Окрім того, позивач також не була позбавлена можливості скористатись правничою допомогою за місцем свого проживання з метою отримання консультацій щодо правильного порядку оформлення спадщини, враховуючи ті обставини, які у неї склались.

Що стосується клопотання відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог ОСОБА_1 , то суд їх не бере до уваги, оскільки визнання позову порушує права іншого відповідача ОСОБА_3 , який заперечує проти задоволення зазначеного позову.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, не переборними, істотними труднощами для вчасного подання позивачем заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька.

Таким чином, враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду,

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , 1978 року народження, паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1962 року народження, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_4 , виданий ПВС УМВС м. Новочеркаськ, Ростовської області.

Суддя: І.В. Плавич