КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
судді Київського апеляційного суду Кулікової С.В.
м. Київ Справа № 758/9989/16-ц
за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Басараб Наталії Володимирівни на рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Петрова Д.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Хорива 31-Б», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кухтенко Тетяна Анатоліївна про захист права власності шляхом усунення перешкод у користуванні майном та виселення,-
на підставі частини 3 статті 35 ЦПК України викладаю окрему думку.
У серпні 2016 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , правонаступником якої є ОСОБА_7 , звернулися з позовом до ОСОБА_1 про захист права власності, в якому просили усунути співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , перешкоди у користуванні спільною власністю - допоміжним (нежитловим) приміщенням з № 1 по № 4 (групи приміщень 21) в літері (б) загальною площею 106,2 кв.м., що знаходяться у підвалі будинку шляхом виселення ОСОБА_1 , звільнення вказаних приміщень від будь-якого майна та обладнання відповідача та осіб, пов`язаних з ним трудовими, цивільними, господарськими та будь-якими іншими правовідносинами.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що ОСОБА_3 являється співвласником (спільна сумісна власність) квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане Відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації згідно розпорядження від 15.06.2004 року за № 745.
ОСОБА_4 являється власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 25.11.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1733, № 3-4706.
ОСОБА_5 являється співвласником (спільна сумісна власність) квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане Відділом приватизації житла Подільського району згідно розпорядження від 08.02.1995 року за № 6711.
ОСОБА_6 , являється власником квартири АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.03.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубко І.І., про що зроблено запис в реєстрі за № 863.
ОСОБА_12 , являється співвласником (спільна сумісна власність) квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане Відділом приватизації житла Подільської держадміністрації згідно розпорядження від 27.02.1998 року за № 678.
07 квітня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень 21) в літері (Б) загальною площею 106,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва № 2-46/11 від 04.06.2015, та внесено запис, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить спірне приміщення.
Вказували на те, що відповідач, ОСОБА_1 , без достатніх на те правових підстав використовує, належне позивачам та іншим співвласникам будинку, підвальне приміщення для провадження підприємницької діяльності, у зв`язку з чим позивачі, як співвласники в цілому житлового будинку АДРЕСА_1 , позбавлені права користування майном допоміжних приміщень з № 1 по № 4 (групи приміщень 21) в літері (Б) загальною площею 106,2 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що позивачі є співвласниками приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 106,2 кв. м і приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень 21) в літері (Б), відповідач користується вказаним приміщенням за відсутності правових підстав, позивачі просили суд постановити рішення про задоволення позову та виселення відповідача з належних позивачам приміщень.
В подальшому, у січні 2021 року позивачами була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій просили суд:
- усунути співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 перешкоди у користуванні спільною власністю - допоміжним (нежитловим) приміщенням з № 1 по № 4 (групи приміщень 21) в літері (Б) загальною площею 106,2 кв. м, що знаходяться у підвалі будинку за адресою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , звільнення вказаних приміщень від будь-якого майна та обладнання відповідачів та осіб, пов`язаних з ними трудовими, цивільними, господарськими та будь-якими іншими правовідносинами;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22.06.2018 року, яким ОСОБА_13 , діючи від імені ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 21) (в літері Б) за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кухтенко Т.А.;
- витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень АДРЕСА_6 за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність.
Заява про збільшення позовних вимог мотивована тим, що враховуючи, що нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 21 (в літері Б) за адресою: АДРЕСА_1 , які за договором купівлі-продажу від 22.06.2018 року ОСОБА_13 , діючи від імені ОСОБА_1 , передав у власність ОСОБА_2 , є допоміжними приміщеннями будинку, де проживають і є співвласниками квартир позивачі, зазначені допоміжні приміщення підлягають витребуванню із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь співвласників багатоквартирного будинку. Також зазначали, що враховуючи висновок Вищого спеціалізованого суду України у справі № 2-46/11 від 12.07.2017 року в частині правомірності правочину відповідно до вимог ст.. 204 ЦК України, позивачі вважають, що договір купівлі-продажу від 22.96.2018 року слід визнати недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року позов задоволено.

Усунено співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 перешкоди у користуванні спільною власністю - допоміжним (нежитловим) приміщенням з № 1 по № 4 (групи приміщень 21) в літері (Б) загальною площею 106,2 кв. м, що знаходяться у підвалі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , звільнення вказаних приміщень від будь-якого майна та обладнання відповідачів та осіб, пов`язаних з ними трудовими, цивільними, господарськими та будь-якими іншими правовідносинами.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 22.06.2018 року, яким ОСОБА_13 , діючи від імені ОСОБА_1 , передав у власність ОСОБА_2 нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №21) (в літері Б) за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кухтенко Т.А.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень АДРЕСА_6 за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Басараб Н.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року у справі № 2-46/11 за позовом ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ФОП ОСОБА_9 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права спільної сумісної власності на приміщення, витребування приміщення з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю, витребування у спільну сумісну власність нежитлового приміщення, відмовлено в задоволенні позову в частині витребування у ОСОБА_1 нежилого приміщення по АДРЕСА_7 -б з підстав правомірності правочину та, що витребування спірних приміщень у спільну сумісну власність позивачів порушуватиме права інших співвласників квартир та квартиронаймачів у житловому будинку, які з позовом не зверталися. Отже, набрало законної сили рішення суду, яким залишено у власності ОСОБА_1 спірне нежитлове приміщення і відповідно яким, вона як власник мала повне право розпоряджатися. З огляду на наведене, суд дійшов помилкового висновку, що відповідачі без достатніх на те підстав використовують належне позивачам та іншим співвласникам будинку підвальне приміщення для провадження підприємницької діяльності.

Вказувала на те, що ОСОБА_1 на час пред`явлення позову позивачами і до укладення договору купівлі-продажу від 22.06.2018 року з ОСОБА_2 була правомірним власником і відповідно вимоги про усунення перешкод позивачам, як співвласникам багатоквартирного будинку шляхом виселення власника з її власності є незаконним.

Також зазначала, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21.12.2008 року у справі № 758/2308/18, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом скасування права власності ОСОБА_1 на приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень 21) в літері (Б), загальною площею 106,2 кв.м., що знаходяться у підвалі будинку за адресо.: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим збільшені позовні вимоги до ОСОБА_2 також є безпідставними.

Звертала увагу суду на те, що позовні вимоги до ОСОБА_2 не є збільшенням позовних вимог у розумінні ЦПК України, і суд приймаючи такі збільшення допустився грубого порушення вимог процесуального законодавства, оскільки такі вимоги є зміною підстав та предмету позову, що є недопустимим одночасно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обгрунтованими, оскільки відповідачки ОСОБА_1 , а наразі ОСОБА_2 , без достатніх на то підстав використовують належне позивачам та іншим співвласникам будинку підвальне приміщення для провадження підприємницької діяльності; нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №21) (в літері Б) за адресою: АДРЕСА_7 , які за договором купівлі-продажу від 22.06.2018 ОСОБА_13 , представник відповідача в суді, діючи від імені ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 є допоміжними приміщеннями будинку, де проживають і є співвласниками квартир позивачі, зазначені допоміжні приміщення підлягають витребуванню із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь співвласників багатоквартирного будинку.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Басараб Наталії Володимирівни задоволено частково. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та визнання недійсним договору купівлі-продажу скасовано. В цій частині ухвалити нове рішення. В задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Приймаючи постанову у даній справі Київський апеляційний суд, зокрема, погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для витребування спірних приміщень на користь співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_7 у спільну сумісну власність за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Однак, з наведеними висновком не можна погодитися з огляду на наступне.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Апеляційним судом встановлено, що позов пред`явлено лише деякими власниками квартир у житловому будинку АДРЕСА_7 .

При цьому встановлено, що допоміжні приміщення забезпечують функціонування житлового будинку як АДРЕСА_8 .

Проте позивачі не зазначили інших співвласників квартир чи квартиронаймачів у цих будинках, а вказали у позові, що й їхні права порушуються та просили витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 нежитлові приміщення, проте повноважень представляти їх інтереси вони не надали, а згідно ст. ст. 358, 368, 369 ЦК України співвласники володіють і користуються спільним майном лише за домовленістю між собою.

Вважаю, що витребовуючи у спільну сумісну власність на користь співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_7 спірні приміщення, судом порушено права інших співвласників кватир та квартиронаймачів у житловому будинку АДРЕСА_7 , а ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що здійснення співвласниками своїх прав не може порушувати права інших власників.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга підлягала задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягало скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСББ «Хорива 31-Б», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кухтенко Т.А. про захист права власності шляхом усунення перешкод у користуванні майном та виселення.

Суддя С.В. Кулікова