Справа № 758/8066/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді - Петрова Д.В., при секретарі судового засідання - Бурдун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бровка Олександра Михайловича на бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна у виконавчому провадженні № 43753240,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бровка О.М. звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна у виконавчому провадженні № 43753240.

В обґрунтування скарги зазначає, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 758/8066/13-ц за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2013 у вказаній справі позов задоволено. На виконання вказаного рішення Подільським районним судом м. Києва, 30.05.2014 було видано виконавчий лист № 758/8066/13 від 30.05.2014. Зазначений виконавчий лист перебував на примусовому виконанні в Оболонському ВДВС м. Києва в рамках виконавчого провадження № 43753240.

За результатами аналізу реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що на належному ОСОБА_1 нерухомому майні наявні обтяження у вигляді арештів, що були накладені на підставі постанови державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 43753240 від 25.07.2014 (номер запису про обтяження 8739136, опис предмета обтяження - все нерухоме майно).

Також, за результатами аналізу інформації в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що на виконанні Оболонського ВДВС у місті Києві Центрального МУЮ (м. Київ) не перебуває виконавче провадження № 43753240 відносно ОСОБА_1 .

З метою зняття арешту з майна ОСОБА_1 , 30 вересня 2021 року адвокатом Бровко О.М. було направлено на адресу Оболонського ВДВС відповідний запит про скасування арешту.

У відповідь на запит адвоката Бровка О.М., Оболонським ВДВС було надано відповідь, вих № 111586 від 08.10.2021, яка була отримана адвокатом 22.10.2021.

Із вказаної відповіді вбачається, що виконавче провадження № 43753240 було завершено 18.04.2016 на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, Оболонський ВДВС повідомляє, що з метою зняття арешту необхідно сплатити борг, виконавчий збір та витрати з проведення виконавчих дій в розмірі 189 155,28 грн. За результатами аналізу автоматизованої системи виконавчих проваджень, за № ВП 60950849, боржник - ОСОБА_3 , стягувач Акціонерне товариство «ОТП БАНК» .

Тобто, для скасування арешту з майна ОСОБА_1 , Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) пропонує ОСОБА_1 сплатити 189 155,28 грн. замість ОСОБА_3 у виконавчому провадженні до якого ОСОБА_1 немає ніякого відношення.

Ознайомившись із відповіддю Оболонського ВДВС скаржник вважає, що Оболонським ВДВС допущено протиправну бездіяльність, якою порушено охоронювані законом права ОСОБА_1 на вільне володіння своїм майном, а тому порушене право підлягає захисту в судовому порядку.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, відповідно до вимог закону, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від головного державного виконавця Поліщук В. до суду надійшла заява про розгляд скарги без її участі, просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 281126820 від 25.10.2021 на все нерухоме майно власником якого є ОСОБА_1 накладено арешт, номер запису про обтяження - 8739136, дата, час, державної реєстрації - 16.02.2015 11:22:04, підстава для державної реєстрації - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія на номер: 43753240, виданий 25.07.2014 ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві.

Згідно відповіді Оболонського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 111586 від 08.10.2021 вбачається, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено наступне: у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 43753240 з виконання виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2014 по справі № 758/8066/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» борг в сумі 171 661,16 грн. з 19.06.2014 по 21.07.2015. 18.04.2016 державним виконавцем, керуючись п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Завершення виконавчого провадження з даної підстави не передбачає підстав для зняття арешту.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Спірні правовідносини на час їх виникнення були врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (зі змінами).

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону

та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи, видані судами, віднесені до числа рішень, які підлягали виконанню органами державної виконавчої служби.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» були визначені заходи примусового виконання рішень, серед яких: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до статті 50 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника могло бути накладено державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження. Арешт могло бути застосовано для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачу або реалізації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 03 серпня 2010 року) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції від 03 серпня 2010 року) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

18 квітня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно з пунктом 7 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, у державного виконавця були відсутні правові підстави для скасування арешту, накладеного на майно боржника ОСОБА_1 після повернення виконавчого документа стягувачу від 18 квітня 2016 року, оскільки судове рішення не було фактично виконане.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі № 2-182/2009.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, с обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, у діях державного виконавця відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час завершення виконавчого провадження), права ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні не порушені, а тому підстав для визнання дій неправомірними і зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту з майна позивача відсутні, а тому скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 258-261, 353, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бровка Олександра Михайловича на бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу державного виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна у виконавчому провадженні № 43753240 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Д.В. Петров