Справа № 538/1289/22
Провадження № 2/538/391/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2022 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "СКЛОПРИЛАД" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ "СКЛОПРИЛАД" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Вимоги мотивував тим, що з 1980 р. по 28 квітня 2022 р. він працював на різних посадах в ПрАТ «СКЛОПРИЛАД». 28 квітня 2022 р. був звільнений з посади начальника цеху «Термосувенір» і цього ж дня був припинений трудовий договір, що підтверджується копією наказу № 51 від 28.04.2022р. проведення виплат всіх сум, що належали йому при звільненні відповідач здійснив в серпні 2022р. Таким чином, затримка всіх виплат, що належали при звільнення склала 3 місяці. На запит адвоката відповідач не надав довідку про середньомісячну заробітну плату. В зв`язку з чим він провів розрахунки середньомісячної заробітної плати виходячи з інформації, що міститься в довідці, яку він надавав до Пенсійного фонду України для нарахування пенсії. Тому і просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за 3 місяці затримки всіх сум при звільненні, яка складає 39 448,80 грн.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, суду пояснили обставини викладені в ньому, просили позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача в режимі відео конференції позовні вимоги не визнала, підтримала заперечення викладені у відзиві на позову заяву (а.с. 21-26), зокрема зазначила, що затримка виплати належних позивачу сум у строки, визначені КЗпП України, відбулася не з вини відповідача оскільки належному виконанню роботодавцем своїх обов`язків перед позивачем перешкоджали обставини непереборної сили, пов`язані з військовою агресією проти України, настання яких доведено у встановленому законом порядку. Тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в ПрАТ "СКЛОПРИЛАД". Згідно наказу № 501 від 28.04.2022 року, з 28.04.2022 його її було звільнено з вказаного підприємства за власним бажанням (вихід на пенсію) ( ст.38 КЗпП України). Вказана обставина підтверджується копією відповідного наказу (а.с. 5).
В день звільнення працівнику ОСОБА_1 не було виплачено всі кошти, які було нараховано до виплати. Ця обставина визнана сторонами в судовому засіданні.
Як вбачається з листа ПрАТ «СКЛОПРИЛАД» № 558 від 12.08.2022р. заборгованість з виплат по всіх нарахованих сумах при звільненні перед ОСОБА_1 відсутня. (а.с. 4).
Таким чином, строк затримки розрахунку при звільненні позивача становить трохи більше 3-х місяців.
Як вбачається з наказу відповідача № 33 від 01.03.2022 р в зв`язку з введенням на території України воєнного стану та неможливістю підприємства працювати на повну потужність було частково призупинено виробничу діяльність підприємства (а.с. 31).
Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли трудові правовідносини, які регулюються такими правовими нормами.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до змісту ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.
Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці",установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 було звільнено з 28.04.2022 року, тому в цей день, згідно вимог ст. 116 КЗпП України, йому мали б бути виплачені всі суми, що належать від підприємства.
Судом, при перевірці проведеного позивачем розрахунку суми середнього заробітку, шляхом та проведення власних розрахунків було встановлено таке.
Розрахунок середнього заробітку проводиться згідно положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року (далі Порядок).
До розрахунку мали б увійти суми заробітної плати за лютий та березень 2022 р., проте в судовому засіданні встановлено, що в березі місяці діяльність підприємства була призупинена, працівникам не проводили виплати, що підтверджується відповідним наказом та визнано сторонами в судовому засіданні, крім того сторонами визнано, що через воєнний стан в лютому (з 24 числа також не проводили виплати).
Відповідно середній заробіток за 3 місяці мав би становити 694*90 = 62 460 грн.
Що стосується аргументів представника відповідача про те, що затримка виплати належних позивачу сум відбулася не з вини відповідача, оскільки належному виконанню роботодавцем своїх обов`язків перед позивачем перешкоджали обставини непереборної сили, пов`язані з військовою агресією проти України,суд зазначає що належних і допустимих доказів а підтвердження таких обставин стороною відповідача не надано.
Документи, надані стороною відповідача (а саме лист ТПП від 28.02.2022 та листування з партнерами) (а.с. 33-35), суд такими визнати не може, оскільки таким доказом може бути виключно СЕРТИФІКАТ, виданий торгово-промисловою палатою у порядку та на підставі ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», а не лист, на який посилається представник відповідача.
Така позиція висловлена ВП ВС у постанові від 26.10.2022 у справі № 905/857/19.
В судовому засіданні представник позивача просила стягнути з відповідача витрати в сумі 992,4 грн понесені при сплаті судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку, які в силу положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 82, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "СКЛОПРИЛАД" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 29 грудня 2022 р.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота