КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/1067/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.,

за участю секретаря Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог

щодо предмета спору на стороні відповідача:

Обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського»,

Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації»

Кушнерова Римма Вячеславівна,

про визнання майнових прав та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеська область Кушнерової Римми Вячеславівни, в якій просить суд визнати за нею майнові права на об`єкт нерухомого майна квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м., номер 188, в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46607586 від 23.04.2019 , прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" стосовно проведення державної реєстрації іншого речового права, майнові права на квартиру в об`єкті незавершеного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 17.10.2014 року між ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» був укладений договір співпраці №14/10-17, предметом якого є спільна діяльність сторін, направлена на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що будуть побудовані на земельній ділянці загальною площею 4775 кв.м., розташованій за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі вищевказаного договору про співпрацю, ОК «Набережний квартал - Жаботинського», з метою фінансування будівництва житлового будинку, було укладено ряд Договорів із пайовиками, зокрема з позивачем.

Так, позивач вказує, що 23.02.2016 року між нею ОСОБА_1 та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» було укладено договір про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» №15.01.1.478 (далі договір 1), відповідно до якого, ОСОБА_1 прийняла на себе зобов`язання зі сплати вартості об`єкту нерухомості шляхом оплати паю на рахунок ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» у розмірі 875814,50 грн., цільовий внесок 2% в сумі 18438,20 грн., вступний внесок 3% в сумі 27657,30 грн., що в загальній сумі складає 921910,00 грн.

Як стверджує позивачка усі кошти в рахунок паю на підставі договору про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» №15.01.1.478 від 23.02.2016 р. нею були сплачені, а відтак вона набула майнових прав на об`єкт нерухомості.

Пізніше, як стверджує позивачка, рішенням господарського суду Одеської області від 01.08.2017року у справі №916/3315/16 розірвано укладений між ТОВ «Транс» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» договір співпраці №14/10-17 від 17.10.2014р., і на теперішній час, ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» не визнає майнові права позивача.

Однак, як зазначає позивачка, їй стало відомо про те, що право власності на Об`єкт нерухомості, що побудований за рахунок її паю, було зареєстровано за ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46607586 від 23.04.2019 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" Кушнеровою Р.В.

Вищезазначені обставини, стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. від 15.10.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по зазначеній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Позивачкою разом з позовом надано до суду заяву про забезпечення позову, за наслідком розгляду якої 15.10.2020 року Київським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №947/29204/20, а саме:

- Встановлено заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» () вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав на об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101;

- Встановлено заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101.

Тієї ж дати, Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу за наслідком розгляду поданого позивачкою клопотання про витребування доказів, якою витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи щодо проведеної державної реєстрації прав та їх обтяжень на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101.

У підготовчому судовому засіданні призначеному на 17.11.2020 року представник відповідачка ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» заявила заяву про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючому в цій справі з підстав наявності сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді. Так, представник відповідача посилалась на те, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси під головуванням судді Калініченко Л.В. перебували на розгляді цивільні справи №520/9532/17, №947/25634/19, №947/25646/19, №947/25644/19, №947/25636/19; №947/25595/19, сторонами в яких були ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» та спір в яких стосувався майнових прав в тому ж самому об`єкті незавершеного будівництвом, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , стосовно якого позивачем заявлені майнові права в цій справі. Представник зазначала, що за наслідком розгляду вказаних справи, Київським районним судом міста Одеси під головуванням судді Калініченко Л.В. були ухвалені рішення, які суперечать між собою за висновками, на підставі чого у представника є сумніви в об`єктивності судді. Також, як стверджує представник, сумніви в неупередженості судді викликані тим, що рішення ухвалені під головуванням судді Калініченко Л.В., за текстом співпадають з ухваленими рішеннями суддями Петренко В.С. та Куриленко О.М., за аналогічними спорами. Крім того, представник одночасно зазначила, що пропустила строк на пред`явлення відповідної заяви про відвід судді. За наслідком чого заявила клопотання про поновлення відповідного строку, з посиланням на те, що через велике навантаження, значний обсяг матеріалів, який необхідно було дослідити і вивчити для підготовки цієї заяви, представником було з поважних причин пропущено строк на вчасне пред`явлення цієї заяви.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» про поновлення процесуального строку на подання заяви про відвід судді. Заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» про відвід судді Калініченко Л.В. по справі №947/29204/20 залишено без розгляду.

17.11.2020 року від представника відповідача ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Так, в обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що ОК «Набережний квартал-Жаботинського» не набув майнові права на належні йому приміщення, а у зв`язку із істотними порушеннями договору співпраці №14/10-17 від 17.10.2014 р., останній було розірвано в судовому порядку.

Крім того, представник відповідача стверджує, що ОК «Набережний квартал-Жаботинського» не набуло статусу замовника будівництва, а єдиним замовником і забудовником є ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС», і згідно угоди про врегулювання відносин з легалізації, відновлення та завершення будівництва двосекційного 27-поверхового житлового будинку на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського, 3/1 від 07.11.2017 р. за ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» визнані майнові права на об`єкт будівництва, фінансування робіт здійснюється шляхом внесення додаткових коштів товариством і пайовиками.

Також, представник відповідача вказує, що ОК «Набережний квартал-Жаботинського» перебуває в процедурі банкрутства, а відтак, позивач має право заявити вимоги до боржника - ОК «Набережний квартал Жаботинського», або звернутись до Товариства з заявою стосовно визнання майнових прав пайовика шляхом укладення прямого договору купівлі-продажу майнових прав, однак ОСОБА_1 до Товариства не зверталась.

Представником відповідача у відзиві зазначено, що у ОСОБА_1 відсутні жодні правові відносини щодо інвестування саме в той об`єкт будівництва, який на даний час споруджує Товариства, а заявляючи зазначений позов про визнання майнових прав, позивачка фактично здійснює спробу безпідставно збільшити обсяг належного їй майна за рахунок відповідача.

16.12.2020 року ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» надало додаткові пояснення щодо питання укладення між відповідачем та пайовиками Кооперативом договорів купівлі-продажу майнових прав, пояснення з окремих питань відносин учасників спору, та 03.02.2021 року письмові пояснення щодо окремих обставин справи.

16.12.2020 року до суду також надійшли письмові пояснення від представника третьої особи ОК «Набережний квартал-Жаботинського», в яких представник зазначив, що укладений з позивачем договір не є договором інвестування. Наразі, об`єкт спірного будівництва в експлуатацію не введено, Кооператив вже не здійснює його будівництво, а продовжує будівництво ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС». За наслідком чого, третя особа вважає, що ОК «Набережний квартал-Жаботинського» не передавав ОСОБА_1 майнових прав на квартиру АДРЕСА_5 . Також, представником зазначено, що в наслідку розгляду справи покладається на розсуд суду.

20.04.2021 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

23.06.2021 року від представника позивача надійшло до суду клопотання про зупинення провадження по даної справі до розгляду Верховним Судом цивільних справ №947/25597/19 та №947/25617/19 у порядку касаційного провадження, так як у зазначених справах розглядаються тотожні позовні вимоги інших пайовиків ОК «Набережний квартал Жаботинського», та касаційні скарги в яких прийняти до касаційного провадження саме із необхідністю застосування до спірних правовідносин правової позиції викладеної раніше Верховним Судом.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.06.2021 року за наслідком розгляду вказаного клопотання зупинено провадження по справі №947/29204/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського», державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеської області Кушнерова Римма Вячеславівна, про визнання майнових прав та скасування рішення, до набранням законної сили судовим рішенням у подібних правовідносинах за наслідком розгляду цивільної справи №947/25597/19 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», треті особи: Обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського», державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеської області Кушнерова Римма В`ячеславівна, про визнання майнових прав та скасування рішення по державну реєстрацію та цивільної справи №947/25617/19 за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС», треті особи: обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського», державний реєстратор комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортов Ігор Олександрович, про визнання майнових прав та скасування рішення про державну реєстрацію.

Під час перевірки актуальності підстав зупинення провадження по справі, судом було встановлено, що 08.06.2022 року Верховним Судом ухвалено постанову за наслідком розгляду касаційної скарги №947/25597/19.

За наслідком викладеного, з метою економії процесуального часу, ухвалою суду від 21.06.2022 року було поновлено провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.07.2022 року.

В подальшому судом також було встановлено, що 21.06.2022 року Верховним Судом ухвалено постановлено за наслідком розгляду цивільної справи №947/25617/19.

У судове засідання призначене на 21.07.2022 року учасники процесу у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, крім сторони позивача, від якої в матеріалах справи наявна заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності.

За наслідком неявки відповідача по справі без поважних причин, судове засідання було відкладено на 22.08.2022 року.

У судове засідання призначене на 22.08.2022 року учасники процесу у судове засідання знов не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, крім сторони позивача, від якої в матеріалах справи наявна заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності.

Згідно з п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповідності до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС», , зареєстроване за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, каб.422.

Саме за зазначеною адресою, судом здійснювалося повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судових засідань призначених на 21.07.2022 року та 22.08.2022 року, які повернуті до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою.

Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, відповідач про розгляд справи є належним чином повідомленим, до яких не з`явився без поважних причин, будучи обізнаним про наявне відносно нього судове провадження, не повідомивши про підстави неявки.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом також враховується, що відповідно до ч. 3 ст. 189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі було відкрито 15.10.2020 року, тобто справа перебуває в провадженні суду вже майже два роки, у зв`язку з чим, суд позбавлений процесуальної можливості відкладати судові засідання.

При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Приймаючи вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 22.08.2022 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних доказів в матеріалах справи.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2008 року Одеською міською радою було прийнято рішення №3151-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» в оренду земельної ділянки, площею 0,4775 га за адресою: АДРЕСА_3 для проектування та будівництва 2-х секційного 20-ти поверхового житлового будинку з вбудовано - прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом.

Земельна ділянка надавалась у короткострокову оренду, терміном до IV кварталу 2009 року.

10 грудня 2008 року між Одеською міською радою та ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» був укладений договір оренди, який зареєстрований 23 березня 2009 року в Одеській регіональній філії ДП Центру ДЗК за №20.

30 серпня 2013 року та 17.05.2018 року між тими ж сторонами були укладені додаткові договори про поновлення раніше укладеного договору оренди землі, яким поновлено договір від 10.12.2008 року строком до 31.12.2015 року та згідно 2-ої угоди строком на 5 років, до завершення будівництва.

Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради замовнику будівництва - TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за № 01-06/119 від 10 жовтня 2013 року з намірами забудови: будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: АДРЕСА_3 .

02 грудня 2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України надала Дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ 56 замовнику - ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та Генеральному підряднику - ТОВ «Будівельна компанія «С.К.С» на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: АДРЕСА_3 , вид будівництва - нове будівництво.

17 жовтня 2014 року між ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» (Сторона-1) та обслуговуючим кооперативом «Набережний квартал-Жаботинського» (Сторона-2) був укладений договір співпраці №14/10-17, предметом якого є спільна діяльність сторін, направлена на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що будуть побудовані на земельній ділянці загальною площею 4775 кв.м., розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського.

З метою виконання вищезазначеного договору про співпрацю ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» видало на користь ОК «Набережний квартал-Жаботинського» довіреність, згідно якої голова ОК «Набережний квартал-Жаботинського» мав право на підписання будь-яких договорів та вчинення будь-яких інших дій необхідних для виконання договору про співпрацю №14/10-17 з питань будівництва на введення в експлуатацію багатоквартирного житлового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського.

У відповідності до п.2.1.2. договору Сторона-2 в повному обсязі фінансує будівництво Об`єкта, надає трудові ресурси, а також професійні знання, навички, вміння, необхідні для будівництва Об`єкта.

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

При цьому, пайовий фонд - фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися (ст.2 Закону України «Про кооперацію»).

Згідно із ст. 19 Закону України «Про кооперацію», джерелами формування майна кооперативу є, зокрема, вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї.

Як вбачається із Статуту, ОК «Набережний квартал-Жаботинського» було створено для забезпечення житлом (квартирами) членів кооперативу і їхніх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями, за кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком.

Отже, в момент укладення договору обидві сторони передбачали, що фактично будівництво здійснюється за кошти фізичних осіб членів кооперативу «Набережний Квартал - Жаботинського» (паїв).

Договір не містить інших альтернативних джерел формування фінансових надходжень у будівництво, будь-які інші залучені кошти не використовуються.

Згідно із п. 3.2. договору, фінансування будь-яких видатків, пов`язаних як із проектними роботами, так і із будівництвом об`єкта в повному обсязі здійснюється Стороною-2.

За умовами пп.4.1.5. п. 4.1. договору, Сторона 1 взяла на себе обов`язок в якості користувача земельною ділянкою сприяти Стороні 2 в реєстрації права власності за пайовиками Сторони 2 на приміщення, закріплені за Стороною-2.

Крім того, сторони домовились, що мають взаємні обов`язки (4.3. договору): виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором, а також, виконувати інші необхідні дії для виконання умов даного договору та надавати протилежній стороні повне сприяння у виконанні своїх зобов`язань по даному договору і реалізації своїх прав.

За умовами п. 2.3 договору, Сторони домовились, що поділ об`єкта здійснюється в два етапи.

При цьому, перший етап включає в себе поділ майнових прав на всі приміщення об`єкта та здійснюється сторонами одночасно із підписанням ними додатку «Акт розподілу площ (приміщень) в об`єкті» до даного договору (п.2.3.1. Договору).

Відповідно до п.2.5. договору кожна із Сторін має право самостійно та без будь-якого узгодження з іншою Стороною на власний розсуд здійснювати розпорядження майновими правами на приміщення об`єкта, що закріплені за нею.

Вищезазначені умови договору свідчать про те, що між ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» виникли правовідносини із співпраці, метою якої було будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: АДРЕСА_3 .

Фінансування будівництва було покладено виключно на ОК «Набережний квартал - Жаботинського», що залучало кошти фізичних осіб пайовиків.

Таким чином, суд доходить до висновку, що обидві Сторони при укладенні договору усвідомлювали, з яких джерел відбувається будівництво об`єкту та які наслідки тягне залучення коштів фізичних осіб передачу відповідних квартир після введення об`єкту в експлуатацію, оскільки на майбутнє визначили між собою порядок передачі пайовикам майна, створеного за рахунок їх паїв у вигляді квартир, окремих приміщень.

В свою чергу, як вбачається, ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» взяло на себе обов`язок сприяти у реалізації прав пайовиків на набуття права власності після закінчення будівництва, шляхом надання відповідних документів для реєстрації їх права власності.

На підставі даного договору про співпрацю, ОК «Набережний квартал-Жаботинського» було укладено низку договорів із пайовиками.

Так, зокрема, 23 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» було укладено договір №15.01.1.478 про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» (далі договір 1).

Згідно п. 1.1 договору 1 ОК «Набережний квартал-Жаботинського» зобов`язалось організувати будівництво житлового будинку у АДРЕСА_6 ) за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ОК, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язався сплатити ОК внески у розмірах та в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника.

Відповідно до п. 1.3 договору 1 сторони домовились, що розмір внеску залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі Об`єкту нерухомості та остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована.

При цьому, згідно із п.1.4. договору-1 внесок, який підлягає сплаті учасником, розподіляється наступним чином: пай грошовий чи інший майновий поворотний внесок, який сплачує особа за будівництво об`єкту нерухомості. Розмір паю становить 95% від внеску, встановленого п.1.3. договору та сплачується частинами згідно графіку, встановленого додатком 1 до цього Договору.

Пунктом 1.5 цього Договору встановлено, що Об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м., номер 188.

У відповідності до п. 2.1 Договору 1 вартість будівництва одного квадратного метра загальної приведеної площі об`єкту нерухомості визначається ОК відповідно до проектно-кошторисної документації та договору підряду з підрядною організацією і на день укладання цього Договору складає 14500,00 грн. за один квадратний метр і може змінюватись у випадках передбачених цим Договором.

Згідно Додатку № 1 до Договору 1 сторони домовились, що на дату підписання цього Порядку сплати внесків розмір внесків з врахуванням площі Об`єкту нерухомості згідно проекту та вартості будівництва одного квадратного метру становить 921910,00 грн.

Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що ОК зобов`язаний організувати будівництво Об`єкту будівництва та закінчити будівельно-монтажні роботи у строк до 3 кварталу 2016 року при умові дотримання Учасниками порядку та строків сплати внесків.

Як вбачається, 25.02.2016 року ОСОБА_1 було внесено на рахунок відповідача - ОК «Набережний квартал - Жаботинського» грошові кошти у розмірі 921910,00 гривень, про що свідчить платіжне доручення 14074646 від 25.02.2016 року, а також довідка ОК «Набережний квартал-Жаботинського» від 01.03.2016 року за №1.01.408.

Отже, позивачем були належним чином виконані зобов`язання за договором №15.01.1.478 про сплату внесків у ОК «Набережний квартал-Жаботинського» від 23.02.2016 року.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про кооперацію», пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Пайовий фонд - фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про кооперацію», кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Із зазначеного суд доходить до висновків, що договір про сплату внесків у ОК «Набережний квартал-Жаботинського» мають змішану правову природу.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного, вбачається, що уклавши договір про сплату пайового внеску і договору переуступки права вимоги, ОК «Набережний квартал-Жаботинського» не лише засвідчив вступ ОСОБА_1 у члени кооперативу, а і розпорядився своїм майном майновими правами на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м., номер 188.

Відтак, з моменту виплати паю позивач став учасником правовідносин щодо будівництва об`єкта нерухомості у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м., номер 188.

В наступному, рішенням господарського суду Одеської області від 01 серпня 2017 року у справі № 916/3315/16 частково задоволено позов ТОВ «Олімпекс Транс». Розірвано укладений між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» договір співпраці № 14/10-17 від 17 жовтня 2014 року. Зобов`язано ОК «Набережний квартал-Жаботинського» повернути ТОВ «Олімпекс Транс» переданий за актом прийому-передачі будівельний майданчик, який вказаний у додатку № 1 до договору № 14/10-17 від 17 жовтня 2014 року та розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_6 та усунути перешкоди у користуванні ним шляхом вивезення за його межі та звільнення його від будівельного та іншого сміття і тимчасових споруд; зобов`язано ОК «Набережний квартал-Жаботинського» протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили повернути ТОВ «Олімпекс Транс» за актом прийому-передачі (повернення) документи.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2017 року у справі № 916/3315/16 частково скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 01 серпня 2017 року, виключено пункт 5 з резолютивної частини рішення, щодо усунення перешкоди у користуванні будівельним майданчиком шляхом вивезення за його межі та звільнення його від будівельного та іншого сміття. Пункт 6 резолютивної частині рішення викладено у наступній редакції: «Стягнути з ОК «Набережний квартал-Жаботинського» на користь ТОВ «Олімпекс Транс» судовий збір у розмірі 3 912,00 грн за розгляд позовної заяви та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 8 000 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08 листопада 2018 року у справі № 911/1175/18, залишеною без змін постановою Північного апеляційного Господарського суду від 12 березня 2019 року, визнано частково кредиторські вимоги ТОВ «Олімпекс Транс» до ОК «Набережний квартал-Жаботинського» на загальну суму 438 919,00 грн, з яких: 435 395,00 грн - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 3 524,00 грн - перша черга задоволення вимог кредиторів, інші вимоги ТОВ «Олімпекс Транс» відхилено.

Крім того, з ухвали Господарського суду Київської області від 07.12.2020 року по зазначеній справі вбачається, що постановою господарського суду Київської області від 12.03.2020 року по справі №911/1175/18, ОК «Набережний квартал-Жаботинського» визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

Вищезазначені рішення судів набрали законної сили, а відтак суд не піддає сумніву висновки і обставини встановлені судами викладені у зазначених рішеннях, що також не спростовувалось сторонами по справі.

На підставі вищевикладеного вбачається, що укладений між ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» договір співпраці №14/10-17 від 17.10.2014 р., розірвано в судовому порядку.

За положеннями ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ст.ст.651, 653 ЦК України, п. 8.6. Договору, якщо судовим рішенням даний Договір змінено, доповнено чи розірвано, Договір вважається зміненим, доповненим чи розірваним з дня вступу судового рішення в законну силу, якщо інший строк вступу в силу не встановлено таким судовим рішенням.

При цьому, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст. 653 ЦК України).

Отже, пайовиком були сплачені кошти, які наразі мають вираз у створенні об`єкту незавершеного будівництва.

Таким чином, суд дійшов висновків, що в процесі виконання Договору співпраці, ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» діяли спільно з метою будівництва житлового будинку та в результаті спільних дій були породжені інші правовідносини між Замовником та пайовиками.

Із зазначеного вбачається, що пайовик набує майнових прав на об`єкт нерухомості в тій частині, що оплачена за рахунок паю (внеску).

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовного того, що ОК «Набережний кварталЖаботинського» не набув майнові права на належні йому приміщення, зважаючи на наступне.

Пунктом 2.3. Договору співпраці №14/10-17 сторони домовились, що поділ об`єкту здійснюється в два етапи:

Перший етап включає в себе поділ майнових прав на всі Приміщення Об`єкта, що здійснюється Сторонами одночасно із підписанням ними Додатку «Акт розподілу площ (приміщень) в Об`єкті» до даного Договору, після виконання Сторонами п. 2.4. цього Договору (п.2.3.1. Договору).

Другий етап. Протягом 10 робочих днів з моменту вводу Об`єкту в експлуатацію уточнення змісту Додатку «Акт розподілу площ (приміщень) в Об`єкті» до даного Договору, шляхом приведення його у відповідність із положеннями п. 2.2. Договору (за згодою сторін із відповідною грошовою та/або майновою компенсацією).

Отже, перший етап регулює поділ майнових прав Сторін на етапі будівництва, а другий етап врегульовує майнові компенсації долі Сторони після введення Об`єкту в експлуатацію.

Порядок реалізації даних етапів поділу був також передбачений договором співпраці №14/10-17.

Зокрема, порядок поділу майнових прав на всі приміщення об`єкта передбачений п.2.4. договору співпраці №14/10-17 згідно із яким поділ майнових прав здійснюються шляхом жеребкування, а результат жеребкування сторони закріплюють шляхом підписання додатку до даного договору - «Акту розподілу площ (приміщень) в Об`єкті».

Відтак, 30.07.2015 р., з моменту підписання Додаткової угоди №2 та Додатку № 4 «Акту розподілу площ (приміщень) в Об`єкті» до Договору співпраці №14/10-17 сторони розподілили між собою майнові права на Об`єкт будівництва.

Відповідно до п.2.5. договору кожна із сторін має право самостійно та без будь-якого узгодження з іншою стороною на власний розсуд здійснювати розпорядження майновими правами на приміщення об`єкта, що закріплені за нею, згідно порядку встановленого даним договором, тобто закріплених за нею «Актом розподілу площ (приміщень) в Об`єкті».

Таким чином, посилання відповідача на те, що договором співпраці №14/10-17 не визначено моменту, з якого майнові права на розподілені приміщення переходять до ОК «НК Жаботинського», є необґрунтованим.

В свою чергу, п. 2.6 Договору співпраці №14/10-17 стосується порядку оформлення, реєстрації, приймання-передачі приміщень у завершеному будівництвом об`єкті, тобто порядок набуття та передачі (відчуження) права власності на приміщення після їх введення в експлуатацію.

Відповідач стверджує, що лише після підписання акту приймання-передачі сторонами часток у введеному в експлуатації об`єкті ОК «НК Жаботинського» позивач міг би набути майнові права на приміщення, тим самим відповідач не визнає передачу майнових прав позивача на спірні приміщення.

Договір співпраці №14/10-17 має у додатку №2 довіреність, видану ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на користь ОК «Набережний квартал-Жаботинського», згідно п.5 та п. 6 голові ОК «Набережний квартал-Жаботинського» надано право на підписання будь-яких договорів та вчинення будь-яких інших дій необхідних для виконання договору співпраці №14/10-17 з питань будівництва на введення в експлуатацію багатоквартирного житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_3 .

Положення вищезазначеної довіреності, Статуту ОК «Набережний квартал-Жаботинського», кореспондуються і з положеннями договору співпраці №14/10-17, згідно якого (п.2.1.2.) ОК «Набережний квартал-Жаботинського» в повному обсязі фінансує будівництво об`єкту, надає трудові ресурси та ін.

З урахуванням того, що ОК «Набережний квартал-Жаботинського» є неприбутковою організацією, всі кошти на будівництво об`єкту отримані виключно за рахунок пайовиків членів цього кооперативу, в т.ч. коштів позивача.

Як вже було встановлено судом, фінансування будівництва здійснювалось виключно неприбутковим ОК «Набережний квартал-Жаботинського», за рахунок внесків фізичних осіб пайовиків.

З огляду на зазначене, а також з урахуванням положень п.2.3.,2.4. договору співпраці №14/10-17, сторони передбачали, що для здійснення будівництва ОК «Набережний квартал-Жаботинського» має залучити кошти фізичних осіб інвесторів і відповідно передати їм майнові права на майбутні приміщення, що закріплені за кооперативом.

В матеріалах справи міститься угода про врегулювання відносин з легалізації, відновлення та завершення будівництва двосекційного 27-поверхового житлового будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 від 07.11.2017 р.

Згідно п.2.1.1 даної Угоди визнання ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» прав Пайовиків здійснюється за умови особистої присутності Пайовика в момент підписання із Товариством Прямого договору купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до пп.7 п.2.1.4. даної Угоди, якщо пайовик першої секції протягом п`яти місяців з дати затвердження суми доплат не підписав із ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» прямий договір купівлі-продажу майнових прав з урахуванням встановленої ставки Суми доплати, компанія ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» не визнає права такого Пайовика, а приміщення, раніше закріплене за таким Пайовиком, вважається вільним для подальшої реалізації.

Отже, як вбачається, факт визнання чи невизнання прав пайовика ОК «Набережний квартал-Жаботинського» здійснюється відповідачем лише в залежності від готовності такого пайовика внести доплату на подальше будівництво об`єкту, зокрема, другої секції будинку, що повністю ігнорує положення Договору співпраці №14/10-17, договору про сплату пайових внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» і суперечить чинному законодавству та визначенню поняття договору, наданому у ст. 626 ЦК України як домовленості двох або більше сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Суд відхиляє заперечення відповідача та виходить з того, що договір не може створювати прав та обов`язків для осіб, які його не укладали. Виключення з цього загального принципу цивільного права встановлюється для односторонніх правочинів, які можуть створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ст. 202 ЦК).

Як слідує зі змісту угоди про врегулювання відносин з легалізації, відновлення та завершення будівництва двосекційного 27-поверхового житлового будинку на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_4 від 07.11.2017 р. позивач по справі не є стороною цього договору, не погоджував його умови та не підписував його, а тому зазначена угода не створює та не може створювати для позивача жодних прав та обов`язків в тому числі й щодо обов`язкового підписання прямого договору купівлі-продажу майнових прав та здійснення доплат для подальшого будівництва об`єкту.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що положення пп.7 п.2.1.4. Угоди від 07.11.2017 р., що встановлює обов`язок пайовика першої секції, яким є позивач та який дану угоду не укладав, підписати із ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» прямий договір купівлі-продажу майнових прав та здійснити доплату, а також надає компанії ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» можливість не визнавати права такого Пайовика, а приміщення, раніше закріплене за таким Пайовиком, вважати вільним для подальшої реалізації, є такими що підтверджують висновок суду про невизнання відповідачем наявності майнових прав позивача на спірне приміщення.

Також судом встановлено, що ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» були здійснені дії з державної реєстрації майнових прав на спірну квартиру в об`єкті незавершеного будівництва.

Так, у відповідності до поданої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №227723529 від 12.10.2020 року вбачається, що 10.04.2019 року державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Р.В. було проведено державну реєстрацію прав на інші речові права, стосовно спірного об`єкту, за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ «Олімпекс Транс», на підставі винесеного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером №46607586 від 23.04.2019 року, ОНМ №101.

Вищезазначені дії відповідача з реєстрації прав на спірний об`єкт, підтверджують доводи позивача про невизнання відповідачем наявності майнових прав позивача на спірне приміщення, які виникли за наслідком укладеного і виконаного в повному обсязі договору №15.01.1.478 про сплату внесків у ОК «Набережний квартал-Жаботинського» від 23.02.2016 року.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Суд зазначає, що за наслідком вище встановлених обставин, є підтвердженим, що фінансування будівництва було покладено виключно на ОК «Набережний квартал - Жаботинського», що залучало кошти фізичних осіб-пайовиків.

У свою чергу ТОВ «Олімпекс Транс» взяло на себе обов`язок сприяти у реалізації прав пайовиків на набуття права власності після закінчення будівництва, шляхом надання відповідних документів для реєстрації їх права власності.

У загальних положеннях про зобов`язання передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також наголошено про необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 655, 656 ЦК Україниза договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України, надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

З аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що у ЦК України, визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України, міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

У теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому значенні - як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення ЄСПЛ щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява N 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви N 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполученого Королівства», заява N 44277/98).

У іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.

У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі N 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі N 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження N 14-8цс21) вказано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування.

Визначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 21 червня 2022 року по цивільній справі 947/25617/19, в якій також підтверджено узгодженість зазначених висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року по справі із подібними правовідносинами № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18.

Зазначені висновки Верховного Суду, враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у відповідності до вимог статті 263 ЦПК України.

Копію зазначеної постанови було надано до суду представником позивача, а також ухвалою суду від 23.06.2021 року зупинялось провадження в цій справі, до розгляду зазначеної справи, з подібними правовідносинами.

Також, судом зазначає, що вказаний правовий висновок викладено за наслідком касаційної скарги по справі з аналогічних правовідносин, аналогічного спору, який виник між ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та іншим пайовиком в цьому ж спірному об`єкті будівництва 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, за адресою: АДРЕСА_4 .

Частинами 4,5 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.

Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у постанові від 19.12.2019 року по справі №520/11429/17.

У п. 47 постанови Верховного Суду №761/29966/16-ц від 18.12.2019 року зазначено, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Враховуючи зазначене, оскільки постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року, якою залишено без змін рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.09.2020 року по цивільній справі 947/25617/19 стосується відповідача в цій справі, стосовно того ж самого спірного об`єкту нерухомості, в якому перебуває нерухомість позивача ОСОБА_1 , судом, у відповідності до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, також під час розгляду цієї справи приймаються наступні встановлені судами у вказаних рішеннях суду обставини стосовно виниклих зобов`язань між ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського», а також під час здійснення дій з будівництва спірного об`єкту, як преюдиційні.

Так, Київським районним судом міста Одеси у рішенні від 24.09.2020 року, було встановлено, що будівництво об`єкту здійснювалось Кооперативом відповідно до Дозволу на виконання будівельних робіт від 02.12.2014 р. №ІУ56.

Однак, в лютому 2016 р. Департаментом ДАБІ в Одеській області було встановлено ряд порушень при здійсненні будівництва, зокрема, інспектор виїздом на будівельний майданчик встановив, що «ведеться будівництво двосекційного 27-поверхового житлового будинку на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_4 , а також зовнішніх оздоблювальних робіт на нижніх поверхах будинку».

На підставі того, що виявлено збільшення етажності об`єкта без отримання відповідних містобудівних умов та іншої дозвільної документації, контролюючим органом 26.05.2016 р. було анульовано Дозвіл на виконання будівельних робіт від 02.12.2014 р. №ІУ56, згідно повідомлення ДАБІ України від 26.05.2016 р. №40-304-89.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.08.2017 р. по справі №916/3315/16 договір співпраці №14/10-17 розірвано, зобов`язано ОК «НК-Жаботинського» повернути ТОВ «Олімпекс Транс» будівельний майданчик.

Отже, після розірвання договору співпраці №14/10-17 ТОВ «Олімпекс Транс» отримав незавершений будівництвом 27-поверховий житловий будинок на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_4 , що становило собою першу секцію будинку із зовнішніми оздоблювальними роботами на нижніх поверхах будинку.

В такому стані 08.04.2019 р. право власності на Об`єкт будівництва було зареєстровано за ТОВ «Олімпекс Транс» (РНОНМ 101).

Відповідно до Технічного паспорту від 06 липня 2018 р., виданого ТОВ «Олімпекс Транс» та висновку про відсоток готовності недобудованого об`єкту нерухомості від 12 квітня 2019 р. (надавались для реєстрації права власності Відповідача), ОК «НК-Жаботинського» передав першу секцію 27-поверхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 готовністю приблизно 90%, друга секція знаходилась на стадії готовності фундаменту та цоколю.

Дозвіл на виконання подальшого будівництва відповідачем було отримано лише 20 серпня 2019 р. за №ІУ 65.

Таким чином, суд доходив до висновків, що до моменту здійснення даної реєстрації права власності відповідач не виконував будівельні роботи на об`єкті будівництва, а перша секція 27-поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , побудована ОК «НК-Жаботинського» на кошти пайовиків, в т.ч. на кошти позивача, що свідчить про фізичне існування об`єкта нерухомості, майнові права на який отримав позивач.

Верховним Судом підтверджено висновки викладені у рішенні Київського районного суду міста Одеси від 24.09.2020 року, а також зазначено, що уклавши договір про сплату пайових внесків, ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» не лише засвідчив вступ особи у члени кооперативу, а і розпорядився своїм майном - майновими правами на спірний об`єкт нерухомості.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що позивач не була стороною угоди про врегулювання відносин з легалізації, відновлення та завершення будівництва від 07 листопада 2017 року, тому зазначена угода не може створювати для неї жодних прав та обов`язків, у тому числі і щодо обов`язкового підписання прямого договору купівлі-продажу майнових прав.

Враховуючи зазначене та з огляду на положення законодавства, якими закріплено принцип свободи договору, висновок про те, що позивач втратила закріплене за нею укладеним із ОК «Набережний квартал-Жаботинського» договором право на визнання ТОВ «Олімпекс Транс» її майнового права на спірне нерухоме майно, оскільки не була стороною угоди про врегулювання відносин з легалізації, відновлення та завершення будівництва, укладеної між ТОВ «Олімпекс Транс» і об`єднаннями пайовиків, постраждалих від дій ОК «Набережний квартал-Жаботинського», не вступила у члени ЖБК «Союз Будинку Жаботинського» або ОК «ЖБК «Пайщики Жаботинського», є безпідставним та таким, що суперечить положенням статті 6 ЦК України та статті 4 Закону України «Про кооперацію».

На підставі вищевикладеного, приймаючи, що ОСОБА_1 повністю сплачено вартість пайового внеску за спірне нерухоме майно, а введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, оскільки ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» вибуло із зобов`язань про співпрацю, та припинило діяльність (ініційована справа про банкрутство), що унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань за договором, суд вважає, що позивачем вірно обрано спосіб захисту порушених прав, за наслідком чого позов позивача в цій частині є обґрунтованим, підлягає задоволенню, та слід визнати за ОСОБА_1 визнати майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м., номер 188, в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101.

Крім того, посилання відповідача на наявність відкритої процедури банкрутства ОК «Набережний квартал-Жаботинського» не впливає на вирішення спору у даній справі, оскільки вибір способу захисту порушеного права належить позивачу.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом, 23.04.2019 року державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Р.В. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером №46607586 від 23.04.2019 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав на інші речові права, майнові права, стосовно спірного об`єкту, за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ «Олімпекс Транс».

Підставою для прийняття реєстратором вказаного рішення були наступні документи: довідка з адресного реєстру міста Одеси № 356443/1 від 08 січня 2014 року; перелік № 1 від 08 квітня 2019 року; договір оренди землі № 5681 від 10 грудня 2008 року; дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ56 від 02 грудня 2014 року; експертний звіт № 3-206-18-ЕП/КО від 20 грудня 2018 року; висновок ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» про відсоток готовності недобудованого об`єкту нерухомості від 12 квітня 2019 року; технічний паспорт від 12 квітня 2019 року; додатковий договір (угода) про поновлення договору оренди землі № 1066 від 17 травня 2018 року; додатковий договір (угода) про поновлення договору оренди землі № 3572 від 30 серпня 2013 року; технічний паспорт № 0022248 від 06 липня 2018 року; постанова Одеського апеляційного Господарського суду від 02 листопада 2017 року у справі № 916/3315/16; постанова Північного апеляційного Господарського суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/1175/18; рішення Господарського суду Одеської області від 01 серпня 2017 року у справі № 916/3315/16; ухвала Господарського суду Київської області від 08 листопада 2018 року у справі № 911/1175/18.

Суд зазначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У пункті 1 частини першої статті 4 Закону зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності та речові права на нерухоме майно.

Частиною восьмою статті 18 Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до ч.1 статті 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», в редакції станом на час проведення спірної державної реєстрації прав, для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку);

2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів);

3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у вказаній редакції, державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, здійснюється на підставі такого договору. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва на підставі рішення суду, що набрало законної сили, проводиться за правилами, визначеними частинами першою-третьою цієї статті.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 331 ЦК України, державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва здійснюється лише у випадку, якщо шодо такого об`єкта необхідно укладення правочину (розпорядження об`єктом). На цьому наголошено також у пункті 6 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», згідно з яким правочини, щодо нерухомого майна, вчиняються лише тоді, коли право власності на це майно зареєстровано відповідно до закону.

Згідно із пунктом 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), у вищевказаній редакції діючій станом на час проведення спірної державної реєстрації прав, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, проводиться за заявою власника такого майна або за умови уповноваження власником такого майна на підставі договору - за заявою особи, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, у порядку, передбаченому пунктами 30-34 цього Порядку.

Приймаючи вказані положення законодавства, суд доходить до висновку, що документи, які стали підставою для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідають вимогам ст.271 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Крім того, відповідно до п.4. ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Судові рішення, надані державному реєстратору, не засвідчують підстави виникнення права власності.

Окрім того, судові рішення, зазначені як підстава для проведення державної реєстрації, а саме: постанова Одеського апеляційного Господарського суду, по справі №916/3315/16 від 02.11.2017 р., постанова Північного апеляційного Господарського суду, по справі №911/1175/18 від 12.03.2019 р., рішення Господарського суду Одеської області, по справі №916/3315/16 від 01.08.2017 р., ухвала Господарського суду Київської області суду, по справі №911/1175/18 від 08.11.2018 р.,, копії яких надано відповідачем до відзиву на позовну заяву, не дають змоги встановити набуття, речових прав на спірне нерухоме майно майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

З рішення Господарського суду Одеської області, по справі №916/3315/16, від 01.08.2017 р. вбачається що:

1) Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал - Жаботинського» зобов`язаний повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» за актом прийому-передачі - будівельний майданчик, який вказаний у додатку №1 до договору №14/10-17 від 17.10.2014 року та розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_6 .

2) Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал - Жаботинського» зобов`язаний повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» за актом прийому-передачі (повернення) наступні документи:

- копії технічних умов на водопостачання 2-секційного 22-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 від 21.03.2014 р.;

- копії технічних умов №851-13 приєднання до електричних мереж і електроустановкам від 04.10.2013 р.;

- копію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки ( АДРЕСА_6 ) №01-06/119 від 10.10.2013 р.;

- копію довідки з Адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси об`єкта нерухомості №356443/1 від 08.01.2014 р.;

- проект «Крышная котельная». Тепловой пункт. Том 7.1.;

- проект «Крышная котельная». Тепловой пункт. Том 7.2.;

- робочу документацію 2-секційного 22-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського (у районі 6-ої ст. Великого Фонтану), том 7;

- проект «Архітектурні рішення», том 3;

- проект «Конструкції залізобетонні (секція А)», том 4.1.;

- проект «Опалення», том 5; проект «Водопостачання і каналізація», том 6;

- проект «Внутрішні мережі електрообладнання та електроосвітлення», том 8. Наказ видати.

Ухвалою Господарського суду Київської області, по справі №911/1175/18, від 08.11.2018 р. вирішено визнати частково кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» до Обслуговуючого кооперативу «Набережний Квартал-Жаботинського» на загальну суму 438 919, 00 грн., з яких: 435 395, 00 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 3 524, 00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів, інші вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» - відхилити.

Отже, предметом розгляду даних справ не були обставини набуття речового права ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 39,9 кв.м. (за договором про сплату внесків 40,65 кв.м.), номер 251, як на таку, стосовно якої було проведено спірну державну реєстрацію.

Виходячи з положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» для проведення державної реєстрації нерухомого майна на підставі рішення суду, воно має набрати законної сили, та стосуватись саме права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, оскільки вищезазначені рішення судів не стосуються права власності на майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , як на окремий об`єкт нерухомого майна, такі рішення не могли бути підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення, а також для проведення державної реєстрації речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, як вбачається з переліку документів доданих для проведення спірної реєстрації, зазначених в графі підстава для реєстрації, ТОВ «Олімпекс Транс» було надано дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: ІУ56, виданий 02.12.2014 р., видавник: ДАБІ.

Разом з тим, як вже судом було встановлено, що також підтверджено висновками постанови Верховного Суду від 21 червня 2022 року по справі № 947/25617/19, якою залишено в силі рішення Київського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2020 року, Дозвіл на виконання будівельних робіт від 02.12.2014 р. №ІУ56, було анульовано26.05.2016 р.

Отже, на момент подачі документів та державної реєстрації прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , даний дозвіл на виконання будівельних робіт був скасований, а новий дозвіл на виконання будівельних робіт, ТОВ «Олімпекс Транс» отримало лише в серпні 2019 р., за наслідком чого на момент реєстрації відповідач не мав документу, що відповідно до законодавства, який надавав право на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п. 20 наведеного Порядку, у вищезазначеній редакції, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Таким чином, при розгляді заяви та документів доданих до неї державний реєстратор перш за все повинен пересвідчитись у відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав.

Виключний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначений ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

- подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

- подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Однак, державний реєстратор в порушення норм чинного законодавства не відмовив у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку про протиправність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46607586 від 23.04.2019 року та наявність підстав для його скасування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту шляхом скасування рішення державного реєстратора, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15.

Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Предметом розгляду у цій справі є вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірне нерухоме майно.

За змістом п.1ч.1ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України №1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У ч.2 ст.26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України від 05 грудня 2019 року №340-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності 16 січня 2020 року, ст.26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1,2,3ч.3ст.26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Крім того, Законом № 2255-IX від 12.05.2022, який набув чинності в цілому 26.07.2022 року, зокрема внесено зміни до абзаців 2,3 частини3 ст.26 Закону України № 1952, відповідно до яких, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від ч.2 ст. 26 Закону України №1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, суд вважає, що з 16 січня 2020 року, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Крім того, додатковим підтвердженням наведеного висновку є п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", згідно з яким судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України"Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19, від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 у справі № 916/2464/19.

За наслідком вищевикладеного, суд вважає, що позивачем належним чином обрано спосіб захисту, тому суд погоджується з доводами про те, що задоволення позову про скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, призведе до відновлення порушеного права.

Одночасно під час ухвалення рішення суду, судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

При вищевикладених обставинах, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 8758,15 грн.

Керуючись ст.ст. 1-5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258-260, 263-265, 268, 352, 354, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_8 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» (місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, каб. 422), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського» (місцезнаходження: 08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кришталева, 3), державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеської області Кушнерова Римма Вячеславівна (місцезнаходження: 66350, Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А), про визнання майнових прав та скасування рішення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,58 кв.м., номер 188, в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ №101.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46607586 від 23.04.2019 , прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Агенція державної реєстрації" стосовно проведення державної реєстрації іншого речового права, майнові права на квартиру в об`єкті незавершеного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС ТРАНС» (, місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська Дорога, буд.11, кабінет 422) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 8758 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено 29.08.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.