Ухвала

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 520/5745/18

провадження № 61-11353ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної Марини Анатоліївни, ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, витребування із чужого незаконного володіння, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування домоволодінням, виселення та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 , про вселення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М. А. (далі - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М. А.), ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, витребування із чужого незаконного володіння задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 7063 від 02 лютого 2018 року, укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М. А., та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором домоволодіння, укладений 02 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М. А., та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В., зареєстрований в реєстрі за № 99.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40810707 від 25 квітня 2018 року, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності -приватна, на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_1 .

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 121, 5 кв. м, житловою площею 56,5 кв. м.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_8 , ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 02 лютого 2018 року № 7063, укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М. А., та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором домоволодіння, укладений 02 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М. А., та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В., зареєстрований в реєстрі за № 99.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40810707 від 25 квітня 2018 року, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом ОСОБА_1 .

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 121, 5 кв. м, житловою площею 56,5 кв. м.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У грудні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, сформована через систему «Електронний суд».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Касаційна скарга містить квитанцію про часткову сплату ОСОБА_1 судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 2 357,12 грн.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним та зустрічним позовами) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів та, уточнивши, позовні вимоги просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 02 лютого 2018 року № 7063, укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М. А., та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором домоволодіння, укладений 02 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної М. А., та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В., зареєстрований в реєстрі за № 99;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 40810707 від 25 квітня 2018 року, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності приватна, на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом ОСОБА_1 ;

- витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 121, 5 кв. м, житловою площею 56,5 кв. м.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті при зверненні до суду з первісним позовом складала 2 114,40 грн (1 762 грн * 0,4) * 3 = 2 114,40 грн).

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачів та, уточнивши позовні вимоги, просив суд: визнати такими, що втратили право користування та виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду із зустрічним позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору, що підлягала сплаті при зверненні до суду із зустрічним позовом складала 3 842 грн (1 921 грн * 0,4) * 5 = 3 842 грн).

У разі, якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то у випадку незгоди заявника з таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів (пункт 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10).

Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що ОСОБА_9 оскаржує рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 11 912,80 грн (2 114,40 грн + 3 842 грн) * 200% = 11 912,80 грн).

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на зазначене, судовий збір за подання касаційної скарги у зазначеному коефіцієнті буде становити 9 530,24 грн (11 912,80 грн * 0,8%).

Оскільки ОСОБА_9 звернувся з касаційною скаргою через систему «Електронний суд», то заявнику, з урахуванням положень частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 7 173,12 грн (9 530,24 грн - 2 357,12 грн = 7 173,12 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята касаційним судом, оскільки вона не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується; підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); клопотання особи, яка подає скаргу; перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

До касаційної скарги додаються: копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності; документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, у порушення пункту 2частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі заявником зазначено у якості «іншої особи» ОСОБА_8 .

Суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що з огляду на інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_8 не є учасником справи № 520/5745/18.

ОСОБА_8 , як особа, яка не брала участі у справі, зверталася до суду з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року, за результатами розгляду якої 15 листопада 2022 року Одеським апеляційним судом було ухвалено постанову про скасування вказаного рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, з обов`язковим зазначенням у ній кола учасників справи.

Також касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом, оскільки заявником не дотримано вимог щодо форми та змісту касаційної скарги, визначених ЦПК України.

Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Касаційна скарга ОСОБА_1 сформована у системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги заявником не надано.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції докази надсилання листом з описом вкладення копій касаційної скарги та доданих до неї документів учасникам справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець