КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 грудня 2022 року м. Київ

Справа № 377/743/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/6657/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області ухваленого під головуванням судді Бабич Н.С. 12 січня 2022 року у м. Славутич, повний текст рішення складений 17 січня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №8 «Теремок» - центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області в особі директора Федорченко Наталії Миколаївни, Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним, допуск до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням позовної заяви в новій редакції просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ директора Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №8 «Теремок» - центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1» від 08 листопада 2021 року № 111 К/тр;

- допустити до роботи ОСОБА_1 сестру медичну з дієтичного харчування Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №8 «Теремок» - центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області з 08 листопада 2021 року;

- стягнути з Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року до дня прийняття судового рішення у даній справі;

- стягнути з Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_1 1816,00 грн судового збору та 10000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працює на посаді сестри медичної з дієтичного харчування Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 8 «Теремок»-центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області. 04 листопада 2021 року їй було вручене повідомлення № 12 про обов'язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, яким запропоновано до 05 листопада 2021 року надати директору закладу документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19, або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень про проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16 вересня 2011 року №595. Оскільки позивачем не було надано жодного із зазначених документів, то згідно з наказом директора Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №8 «Теремок» від 08 листопада 2021 року №111-К/тр її відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19, без збереження заробітної плати. З наказом позивач ознайомилась 08 листопада 2021 року. Вважала даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначала, що постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) та наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» порушують права працівників закладів освіти. Запровадження цими нормативно-правовими актами обов`язковості щеплень проти COVID-19 для працівників закладів освіти та відсторонення їх від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 суперечить Конституції України, міжнародним правовим актам та спеціальним законам, які регулюють спірні питання. Також позивач посилалась на ст. 43 Конституції України та зазначала, що відсторонення від роботи невакцинованих проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 працівників освіти без збереження заробітної плати є порушенням права на працю та оплату праці. Відповідно до ст. 2-1 КЗпП України будь-яка дискримінація у сфері праці, пряме або непряме обмеження прав працівників не допускається. Позивач вказувала на порушення процедури відсторонення її від роботи, оскільки її не було повідомлено за два місяці про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення відповідно до ст.103 КЗпП України.

Також зазначає, що в разі встановлення судом порушення ст.46 КЗпП України з роботодавця підлягає стягненню середня заробітна плата за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП України).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №8 «Теремок» - центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області в особі директора Федорченко Наталії Миколаївни, Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним, допуск до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивоване тим, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу директора є необґрунтованими, оскільки підстав для визнання його незаконним та скасування судом встановлено не було. Також суд вважав, що відсутнє порушення права позивача на працю передбачене ст. 43 Конституції України, оскільки трудові відносини між ОСОБА_1 та відповідачем не припинені, а обмеження цього права було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення життя, здоров`я та безпеки людини.

З урахуванням відсутності підстав для визнання незаконним та скасування наказу відповідача «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » від 08 листопада 2021 року №111 К/тр, суд вважав, що вимоги про допуск позивача до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням позивач, її представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зазначає, що згідно ст. 12 Закону України « Про захист населення від інфекційних хвороб» COVID-19 не входить до переліку тих щеплень, які є обов`язковими. Вказує, що ухвалення рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень на відповідних територіях віднесено до виключної компетенції головного державного санітарного лікаря України ,головного державного санітарного лікаря АРК Крим, а також головних державних лікарів областей та за умови наявності відповідних епідемічних показань.

Зазначає, що відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать Постанова КМУ та Наказ МОЗ. Оскільки рішення про відсторонення працівників прийнято у формі Постанови КМУ та в спосіб, що не відповідає вимогам п.1 ст. 92 Конституції та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», і поза межами конституційних повноважень Кабінету Міністрів України, до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення Постанови КМУ, а тому суд першої інстанції при вирішенні спору мав би застосовувати положення ст. ст. 43, 64, 92 Конституції, з огляду на те, що в Україні відсутні закони, які передбачають право роботодавців відсторонювати від роботи працівників, які відмовились від вакцинації проти COVID-19.

Також вказує, що оскаржуваний наказ не містить відомостей на підтвердження відмови здійснити щеплення у порядку встановленому ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а тому посилання відповідача у наказі як на підставу для відсторонення позивача від роботи на повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19, є порушенням вимог Закону України « Про захист населення від інфекційних хвороб».

Також судом першої інстанції не було прийнято до уваги Європейську хартію прав пацієнтів, яка гарантує кожному право на конфіденційність інформації, включаючи інформацію про свій стан здоров`я і можливі діагностичні процедури, а також на захист своєї приватності під час проведення діагностичних оглядів.

Звертає увагу, що вакцинація від COVID-19 не включена до календаря обов`язкових щеплень, а тому мало місце втручання держави у права апелянта.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В ході апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 12 січня 2022 року встановлено, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа з аналогічних правовідносин та предмета доказування про відсторонення від роботи працівниці АТ «Укрзалізниця» з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 (справа № 130/3548/21).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, про доцільність зупинення провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п.14 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.10 ч.1 ст.252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі може бути прийняття палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду до свого розгляду іншої справи у подібних правовідносинах (ст.403 ЦПК України).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).

Встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року справу №130/3548/21 з подібних правовідносин передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для забезпечення сталості та єдності судової практики щодо вирішення виключної правової проблеми.

Передаючи справу №130/3548/21 на розгляд Великої Палати, Верховний Суд посилався на те, що існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у справах про відсторонення працівників від роботи з підстав їх відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень, а тому справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а також задля запобігання судових помилок, які у подальшому не могли б бути виправлені відповідно до процесуального законодавства внаслідок неможливості касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах.

Оскільки справа у подібних правовідносинах, передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суд вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Керуючись ст.ст. 252, 253, 260, 261 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №8 «Теремок» - центру Софії Русової Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області в особі директора Федорченко Наталії Миколаївни, Управління освіти і науки Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним, допуск до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №130/3548/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст ухвали складений 14 грудня 2022 року.