Провадження № 2/752/5980/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Гладибороди Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом Києво-Святошинського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Києво-Святошинський районний центр зайнятості звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю та просить стягнути з відповідача на свою користь 72 928,48 грн., як безпідставно виплачену матеріальну допомогу по безробіттю, а також стягнути судовий збір.

В обгрунтування позову зазначає, що 19.11.2019р. відповідача взято на облік та надано статус безробітної. 26.11.2019р. відповідачу призначена допомога по безробіттю. Керуючись Порядком обміну інформацією між Державною податковою адміністрацією України, Пенсійним фондом України та Державним центром зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України від 12.07.2006р. №259/407 проведено перевірку осіб, які перебували на обліку в базових центрах зайнятості, були зареєстровані як безробітні, отримували допомогу по безробіттю і одночасно перебували у трудових (цивільно-правових) відносинах з підприємствами, установами, організаціями, отримували пенсію. На підставі отриманої інформації відносно відповідача проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, складено Акт від 20.01.2021р. №6, згідно якого встановлено, що відповідач, перебуваючи на обліку в Києво-Святошинському РЦЗ як безробітна та отримуючи допомогу по безробіттю, перебувала на обліку у відділі обслуговування громадян №11 (сервісний центр) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років, починаючи з 03.03.2020р. Оскільки позивачу не було відомо про факт перебування відповідача на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримання пенсії за вислугу років, з вини відповідача з 03.03.2020р. по 16.11.2020р. їй безпідставно виплачено допомогу по безробіттю в сумі 72 928,48 грн. 26.01.2021р. позивачем видано наказ №8-ОД щодо повернення відповідачем коштів. Стосовно відповідача вживалися заходи досудового врегулювання спору. Позивач вважає, що незаконно отримана сума допомоги по безробіттю в період перебування на обліку в Києво-Святошинському РЦЗ відповідачем як безробітним в період з 03.03.2020р. по 16.11.2020р. в розмірі 72 928,48 грн. підлягає поверненню в повному обсязі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.01.2022р. справу за позовом Києво-Святошинського районного центру зайнятості передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.05.2022р. відкрито провадження у справі за позовом Києво-Святошинського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказану ухвалу суду від 17.05.2022р. та копію позовної заяви з документами до неї відповідач отримала 30.09.2022р., про що свідчить відмітка про отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відзиву на позовну заяву відповідач не направила до матеріалів справи.

На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, заслухавши учасників справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно наказу позивача від 25.11.2019р. №НТ191125 відповідачу надано статус безробітного з 19.11.2019р.

Згідно з наказом від 26.11.2019р. №НТ191126 відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 26.11.2019р. по 19.11.2020р.

За наказом позивача від 17.11.2020р. №НТ201117 припинено реєстрацію відповідача як безробітного з 17.11.2020р., у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації.

Листом від 02.12.2020р. №1185/02/01-14 позивач звернувся до Києво-Святошинського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) про надання інформації щодо призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі, на пільгових умовах, пенсії за вислугу років, зокрема, стосовно ОСОБА_1 .

На цей лист відділом обслуговування громадян 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надано відповідь від 30.12.2020р., в якій вказано про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років.

20.01.2021р. позивачем складено Акт №6 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість», яким, у тому числі, встановлено факт того, що відповідач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років з 03.03.2020р., а також зроблено висновок про те, що відповідач, перебуваючи на обліку в позивача як безробітна та отримуючи допомогу по безробіттю, перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримувала пенсію за вислугу років, що призвело до порушення ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та обов`язку повернути незаконно отримані кошти.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п. 1, п. 2 та п. 8 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

За ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018р. №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного, зокрема, в разі досягнення зареєстрованим безробітним встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, неповідомлення особою про обставини, які не дають право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Відповідні висновки викладено у постанові ВС від 26.09.2018 року у справі № 545/164/17-ц.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення даної норми свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14, а також з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06.02.2019 року, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні рішення.

Враховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.

Судом встановлено, що відповідач отримував допомогу по безробіттю за період з 03.03.2020 року по 16.11.2020 року та у цей же час отримував пенсію за вислугу років, яка була призначена йому з 03.03.2020 року, про що не повідомив центр зайнятості, внаслідок чого відбулася безпідставна виплата забезпечення, що свідчить про недобросовісність з боку відповідача.

Під час дослідження матеріалів даної справи встановлено, що в поданих заявах відповідача про надання статусу безробітного вказано, що такий через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. Окрім цього, ознайомлений під підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Також, суд з цього приводу наголошує, що правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання.

Таким чином, відповідач за період з 03.03.2020р. по 16.11.2020р. незаконно отримала соціальну допомогу з безробіття в сумі 72 928,48 грн. та на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зобов`язана повернути.

Слід зазначити також, що позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання питання повернення коштів, надіславши відповідачу листа. У матеріалах справи відсутні докази задоволення досудової вимоги позивача.

За встановлених обставин та з урахуванням наведених норм законів, позовні вимоги є обгрунтованими та їх слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Києво-Святошинського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Києво-Святошинського районного центру зайнятості 72 928,48 (сімдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім грн. 48 коп.) грн. безпідставно виплаченої матеріальної допомоги по безробіттю.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Києво-Святошинського районного центру зайнятості 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Києво-Святошинський районний центр зайнятості (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Київська, 26, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення суду складений та підписаний 21.12.2022р.

Суддя І.О. Ольшевська