Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Карпишиної К.С.,

учасники справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором підряду,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за виконані роботи за договором підряду від 23 листопада 2020 року № 23112020 у розмірі 184432,20 грн та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23 листопада 2020 року між сторонами укладеного договір підряду № 23112020. Відповідно до умов договору позивач зобов`язаний виконати внутрішній ремонт будівлі, а відповідач зобов`язаний прийняти та оплатити виконані роботи. Вартість робіт 735868,50 грн. Приймання виконання робіт здійснюється на підставі акту прийому-передачі, який надається відповідачу протягом трьох робочих днів з моменту виконання робіт та останній повинен підписати такий акт або надати позивачу мотивовану відмову від прийняття виконаних робіт. У разі виявленні недоліків відповідачем сторони повинні скласти акт про виявлені недоліки, після усунення яких позивачем здійснюється процедура прийняття виконаних робіт. Позивачем було складено ряд актів про виконання робіт, однак відповідач відмовився від їх підписання. Вмотивованої відмови щодо неприйняття виконаних робіт від відповідача позивачу не надходило. Надалі, позивачем була направлена вимога та акти виконаних робіт, однак жодної відповіді не було отримано від відповідача. У зв`язку із наведеними обставинами звернувся до суду за захистом свого порушеного права. У відповідності до ст. ст. 837, 843, 844, 853 ЦК України та умов укладеного між сторонами договору просить позов задовольнити.

Представником відповідача подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що дійсно між сторонами існують договір відносини у відповідності до договору від 23.11.2020. Будь-яких вимог із актами приймання-передачі від позивача не отримував, що підтверджено відсутність номеру відправлення на офіційному сайті Укрпошти тренінгу на який покликається сторона позивача. Наводить аргументи про те, що роботи, які перелічені у актах прийому-передачі виконані неналежно, неякісно, неповно, що підтверджено рядом фотокопій таких робіт. У відповідності до ст. 509, 857, 875 ЦК України просить у позові відводити, адже зобов`язання повинні виконуватися належним чином та виконана роботи повинна відповідати якості, визначені у договорі від 23.11.2020.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, яка містить заперечення на відзив. Наводить доводи про те, що матеріли справи містять належні докази направлення відповідачу вимоги разом із актами приймання-передачі. Вимогу отримано відповідачем 19 березня 2021 року, однак жодної відповіді позивачем не було отримано. Сторонами не було укладено актів про виявлені недоліки. Будь-якої вмотивованої відмови з боку відповідача щодо неприйняття виконаних робіт на адресу позивача не надходило. Відповідач стверджує про виконання робіт, які перелічені у актах прийому-передачі, однак вважає що такі виконані неналежним чином, що підтверджує фотокопіями таких робіт. Просить позов задовольнити.

Представником відповідача подано до суду письмові пояснення, які містять наступні доводи. На адвокатський запис отримано інформацію із Укрпошти про відсутність інформації про направлення поштового відправлення за відповідним трек-номером. Додана до позовної заяви роздруківка із офіційного сайту Укрпошти щодо направлення та отримання рекомендованого повідомлення є письмовий електронним доказом, який не відповідає вимогам ст. 100 УЦПК Україна, а відтак не повинен братися судом до уваги, адже є недостовірним доказом.

Представником позивача подано письмі пояснення на пояснення представника відповідача. Наводить дані про те, що на мобільний номер позивача, який був указаний у направленій поштовій кореспонденції, надійшло смс-повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 19 березня 2021 року. Разом із тим, позивачем подано документи про направлення поштового відправлення: службовий чек, фіскальний чек, опис вкладення, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку у відповідності до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270. Отримано відповідь від Укрпошти про збереження повідомлення за трек-номером на офіційному сайті протягом шести місяців.

У судовому засідання сторона позивача підтримала позов повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову та просить у такому відмовити з підстав викладених у заявах по суті.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 23 листопада 2020 року між ОСОБА_4 (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір підряду № 23112020. Договір вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (далі - договір, правочин).

Предмет договору підряду: виконавець зобов`язується за завданням замовника власними та залученими силами і засобами виконати роботи - внутрішній ремонт будівлі (роботи) на об`єктах замовника, а саме на території будівель що розташовані за адресою - АДРЕСА_1 , а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1 договору).

Виконавець зобов`язаний виконати роботи, передбачені цим договором, в повному обсязі протягом п`яти календарних місяців з правом дострокового виконання та за умови виконання замовником п. 4.1 цього договору.

Загальна вартість робіт за цим договором складає 735868,50 грн (п. 4.1 правочину).

У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язання за договором підряду, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За невиконання чи неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (п. 6.1 договору).

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша статті 853 ЦК України).

Наведені норми містять презумпцію обов'язку замовника здійснювати приймання роботи з його засвідченням актом або іншим документом, що фіксує факт прийняття роботи. Крім того, на замовника покладається обов`язок оглянути виконані роботи. Зазначення такого огляду полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаної роботи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 6 ст. 882 цього Кодексу замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Відповідно до наведених норм закону замовник зобов`язаний негайно розпочати прийняття робіт, і такий обов`язок у нього виникає з моменту одержання повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором.

Договір від 23 листопада 2020 року № 23112020 не містить погодженої між сторонами умови щодо вираження форми повідомлення підрядником замовника про готовність до передання робіт.

Натомість, сторони наділені іншими правами та обов`язками, які передбачені чинним в Україні законодавством та цим договором.

Отже, повідомлення про готовність до передання робіт може бути здійснено як письмово, так і усно, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 882 ЦК України.

Як пояснив позивач у судовому засіданні, він в усній формі неодноразово звертався до замовника про необхідність прийняття виконаних ним робіт, на що замовник неодноразово необґрунтовано відмовляв йому від виконання своїх зобов`язань за договором.

Будь-яких заперечень із цього питання від сторони відповідача до суду не надійшло. Жодних клопотань про необхідність допиту відповідача як свідка з метою надання показань для заперечень щодо наведеного стороною відповідача суду не заявлялося.

Відтак, суд приходить до переконання про те, що позивачем було дотримано вимоги ч. 1 ст. 882 ЦК України щодо повідомлення відповідача про готовність до передання робіт, виконаних за договором.

Суд звертає увагу, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття фактично виконаних і оглянутих робіт у строк, визначений договором.

Верховний Суд у постановах від 21 вересня 2019 року (справа №917/1489/18), від 05 лютого 2022 року (справа №904/2082/19), приймаючі відповідні рішення щодо застосування статей 853, 882 ЦК України, дійшли висновку про те, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Повертаючись до матеріалів справи суд зазначає, що позивачем подано ряд актів фактично виконаних робіт за січень-лютий 2021 року на загальну суму 184432,50 грн.

Від підпису таких актів замовник відмовився, про що зазначено виконавцем на кожному актів «від підписання цього акту замовник відмовився за січень 2021 року - 01.02.2021, за лютий 2021 рік - 01.03.2021».

У зв`язку із цим, 09 березня 2021 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про здійснення оплати за виконання роботи у сумі 184432,50 грн; підписати та повернути акти приймання-передачі виконаних робіт; допустити до продовження виконання робіт. Така вимога направлена поштовим зв`язком «Укрпошта», що підтверджено описом вкладення, службовим чеком, фіскальним чеком від 13 березня 2021 року, який містить трек-номер 097 та видрукуваною інформацією із офіційного сайту АТ «Укрпошта» за трек-номер 097 щодо одержання повідомлення одержувачем.

Однак, сторона відповідача наводить суду доводи про те, що жодної вимоги із актами приймання-передачі від позивача не отримували, а наведені документи не підтверджують відправлення та отримання цього замовником, адже на офіційному сайті Укрпошти інформація про вручення відправлення за вказаним трек-номером відсутня.

Щодо таких аргументів сторони відповідача, суд зазначає наступне.

Надання послуг поштового зв`язку проводиться у відповідності до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (із наступними змінами та доповненнями) (далі - Правила).

Відповідно до п. п. 122 Правил відправник також має право подати заяву про розшук відправленого ним реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу. Заяви про внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази приймаються протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання.

Поштове відправлення здійснено у березні 2021 року, із позовом до суду за захистом свого порушеного права звернувся 28 жовтня 2021 року, а також на момент розгляду справи у суді минув шестимісячний строк з дня прийняття для пересилання поштового відправлення, а відтак відсутня можливість здійснення розшуку відправленого з метою встановлення обставини вручення такого одержувачем за трек-кодом 097.

Попри те, аналізуючи подані докази щодо відправлення позивачем вимоги разом із актами приймання-передачі та вручення поштового відправлення відповідачу, як окремо кожен так і в сукупності, суд прийшов до переконання про те, що наявна у справі інформація із сайту Укрпошти при перевірці поштового відправлення за трек-номером від 08 липня 2021 року підтверджується первинними документами відправлення, а саме: внутрішнім описом вкладення, який містять штамп поштового зв`язку із датою 13 березня 2021 року, службовим чеком та фіскальним чеком від 13 березня 2021 року, які здійснені та видрукованій за допомогою технічних засобів поштового зв`язку 13 березня 2021 року.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу, яка вказана у договорі є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному разі позивача.

Установлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 серпня 2021 року (справа №914/1191/20), від 13 січня 2020 року (справа №910/22873/17), від 14 серпня 2020 року (справа №904/2584/19), Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа № 800/547/17).

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що позивачем вжито заходи для повноцінного реалізації свого права направлення вимоги разом із актами приймання-передачі виконаних робіт, які були отримана відповідачем 19 березня 2021 року та це підтверджено належними доказами, які містяться у справі.

Згідно з п. 3.4 договору приймання виконаних робіт проводиться уповноваженим представником сторін, шляхом підписання актів приймання-передачі виконаних робіт, які повинні бути надані замовнику протягом 3 робочих днів після закінчення виконаних робіт. Замовник у свою чергу повинен підписати відповідний акт приймання-передачі виконаних робіт протягом 1 робочого дня, або надати виконавцю вмотивовану відмову від прийняття виконаних робіт.

Під час розгляду справи суду не подано жодних доказів, які б містили обґрунтовану відмову замовника від прийняття виконаних робіт виконавцем, з метою виконання зобов`язань за договором.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до п. 3.5 договору у разі виявлення при прийманні-передачі робіт недоліків, допущених з вини виконавця, виконавець зобов`язаний усунути їх своїми силами і за свій власний рахунок в узгоджений з замовником термін. При цьому сторонами складається акт про виявлені недоліки, в якому наводить перелік недоліків і терміни їх усунення. Після виправлення недоліків виконавцем, приймання-передача виконаних робіт проводиться у порядку, визначеному цим договором.

Стороною відповідача наводилась доводи про те, що виконання роботи містять ряд недоліків про які повідомлено виконавця шляхом направлення йому відзиву на позов.

Попри те, такі аргументи відповідача суд не бере до уваги, адже відзив містить заперечення на позов, та не може підміняти собою акт про виявлені недоліки або бути заявою про виявлення недоліків, допущені виконавцем, адже суперечить вимогам укладеного між сторонами договору та нормам ст. 853 ЦК України.

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи містить і стаття 193 ГПК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі №921/262/18.

При цьому відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року (справа №927/414/17), від 04 червня 2018 року (справа №908/3519/16), від 05 червня 2018 року (справа № 910/16804/17), від 21 серпня 2019 року (справа №917/1489/18).

Суд зазначає, що позивачем констатовано факт відмови відповідача від підписання актів приймання-передачі виконаних робіт, про що вказано у самих актах, які отримані замовником, однак жодних заперечень на такі чи актів про виявлення недоліків у виконаних робіт останнім не заявлено перед виконавцем, а відтак нездійсненням ним оплати виконаних робіт є порушення взятих на себе зобов`язань за договором.

Разом із тим, суд установив, що договір є чинним, сторони не мають наміру розірвувати договір ані у односторонньому порядку за неякісне виконання робіт у відповідності до п. 9.3 договору, ані за згодою сторін, а навпаки стверджують, що надалі виконуватимуть взяті зобов`язання до укладеними між ними договором.

Відповідачем до відзиву подано ряд фотокопій на яких, на його переконання відображено недоліки у виконаних роботах виконавцем за договором, однак такі суд не приймає до уваги, адже вони не містять даних про те, що такі недоліки стосуються об`єкту, де здійснював монтажні роботи позивач за договором та такі роботи стосуються актів приймання-передачі за січень-лютий 2021 року. Разом із тим, такі копії є електронними доказами, які не завірені у відповідності до ст. 100 ЦПК України.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

При наданні до суду в якості електронних доказів фотографії робіт, які виконані неякісно відповідач не звернув увагу на зазначені вимоги закону, а відтак у відповідності до ст. ст. 77, 78 ЦПК України є неналежним та недопустимим електронним доказом, а тому не беруться судом до уваги.

У зв`язку із наведеним суд прийшов до переконання про те, що оскільки сторони домовились про те, що відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплатити за виконані роботи в порядку і в розмірах визначених договором, однак цього не виконав, чим порушив умови договору без будь-яких об`єктивних причин; позивач запрошував відповідача на передання/прийняття робіт, однак останній відмовився, що є свідомою дією замовника небажання оглянути та прийняти роботи; жодної відповіді на претензію-вимогу виконавця не надав, хоч таку отримав; актів про недоліки у роботі не пред`явив; будь-яких даних щодо оплати за виконану роботу за цими актами суду не подано; жодних заперечень щодо розміру боргу за договором за виконані роботи із сторони відповідача не подано, а відтак приймається судом до уваги, хоч у відзиві наведено дані про завищення метричних розрахунків у актах приймання-передачі виконаних робіт, у зв`язку із чим такі не можуть бути оплачені, а тому у відповідності до умов договору та норм Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача виникло зобов`язання з оплати за договором підряду, а тому заявлена у справі вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за виконані роботи за договором підряду від 23.11.2020 № 23112020 у розмірі 184432,50 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1844,33 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1844,33 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором підряду - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором підряду від 23 листопада 2020 року № 23112020 у розмірі 184432 (сто вісімдесят чотири тисячі чотириста тридцять дві) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1844,33 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП та/або серія та номер паспорта невідомі.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2022 року.

Суддя О. І. Якимець