Справа № 347/1316/22
У Х В А Л А

Іменем України

08.12.2022 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гордія В.І., з секретарем Мацьків О.П., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и в :

05.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, було визначено головуючого суддю для розгляду справи ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 15.08.2022 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а ухвалою від 12.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Проте, згідно розпорядження керівника апарату суду від 29.11.2022 року у відповідності до рішення зборів суддів Косівського районного суду від 21.11.2022 року за №4, у зв?язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді Драч Д.С. у розгляді справи, що може мати наслідком порушення строку розгляду судових справ, передбаченого відповідним процесуальним законодавством, було призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи і згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 року, було визначено головуючого суддю для розгляду справи по суті Гордія В.І.

Згідно абз.2 ч.12 ст.33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

До прийняття справи до свого провадження, 08.12.2022 року головуючий у справі суддя Гордій В.І., заявив самовідвід, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_2 уже заявляв йому відвід по справі між тими самими сторонами з приводу тих самих відносин, №347/193/22, який судом був задоволений, мотивувавши його тим, що у нього особисто склалися неприязні стосунки з суддею Гордієм В.І., які як він стверджує, у соціумі він не приховує, що в сукупності із вищенаведеним вважав беззаперечною підставою для відводу судді.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу, що передбачено ч.9 ст.40 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з?явилися, від позивачки електронною поштою поступило клопотання про її участь в судовому засіданні у режимі відео конференції, від представника відповідача електронною поштою поступила заява про перенесення розгляду справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заяву про самовідвід слід задоволити з наступних підстав.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді, передбачені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщоє інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В свою чергу, положенням ч.1 ст.39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Тобто, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщобудуть встановлені обставини, передбачені статтями 36, 37 ЦПК України, що, в свою чергу, виключає можливість його участі у розгляді справи.

Аналогічний принцип неупередженості та об?єктивності судді при вирішенні спору закріплено у Кодексі суддівської етики затвердженому з?їздом суддів України 22.02.2012 року, а також нормами міжнародних документів та договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Зокрема, згідно положень п.1 ст.6 Конвенції 1950 року про захист прав людини і основоположних свобод, при вирішенні спору щодо цивільних прав та обов`язків, сторони мають право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ як джерело права ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Аналогічний правовий висновок висловлено в ухвалах Верховного Суду: від 04.12.2019 року справа №662/1922/15-ц провадження №61-33731св18, від 20.11.2020 року справа №639/4836/17-ц провадження №61-14333св20, від 29.09.2021 року справа №753/5990/17 провадження №61-16232св20.

А в ухвалі Верховного Суду від 27.01.2022 року справа №759/2276/20 провадження №61-501ск22, крім іншого, також вказано, що «Пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана».

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу передбачено ст.40 ЦПК України. А саме, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч.1 та ч.9 ст. 40 ЦПК України).

Таким чином, зважаючи на те, що кожна із сторін вправі сподіватися на об?єктивне рішення у справі та коли у стороннього спостерігача не могло б виникнути сумнівів у неупередженості судді, та враховуючи те, що хоча зі сторони головуючого судді Гордія В.І. жодних особистих неприязних стосунків із відповідачем у справі ОСОБА_2 немає, однак, з метою уникнення звинувачень в упередженості судового розгляду, та щоб рішення ухвалене по вказаному позову не викликало у сторін сумнівів в об"єктивності його прийняття, а також, недопущення в подальшому затягування розгляду справи та подання заяв про відвід головуючому судді, заявлений головуючому у справі судді Гордію В.І. відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 41, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву судді Косівського районного суду Івано-Франківської області Гордія В.І. про самовідвід задовольнити.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, передати в канцелярію суду, для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І.ГОРДІЙ