Справа № 565/219/22
Провадження № 2/565/215/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Щур Н.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т ан о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області у якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ директора Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області від 05 листопада 2021 року № 272-к/тр про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та відновити попереднє становище ОСОБА_1 , допустивши її до виконання своїх трудових обов`язків на посаді асистента вчителя Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області;

- стягнути з Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 08 листопада 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області від 05 листопада 2021 року № 272-к/тр «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » позивача фактично відсторонено від роботи з підстав того, що вона відмовилась надати медичну документацію на підтвердження щеплення від COVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2. Вказує, що вакцинація учасників учбового процесу від коронавірусної інфекції не передбачена ні колективним договором між адміністрацією та профкомом Вараської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Вараської міської ради Рівненської області, ні посадовою інструкцією асистента вчителя, ні контрактом з директором навчального закладу, ні правилами внутрішнього трудового розпорядку Вараського ліцею № 4 на 2021-2022 навчальні роки. Сама по собі вимога відповідача надати позивачу докази проведення відносно неї щеплень є незаконною та була правомірно відхилена позивачем, так як, згідно ст. 23 Конституції України та ст. 286 ЦК України є конфіденційною інформацією. Зазначає, що в оспорюваному наказі відсутні посилання, як на підставу його винесення, на подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення позивачки від роботи. Стверджує, що відповідачем порушено вимоги ст.22 Конституції України та ст.2-1 КЗпП України щодо засад рівності прав і заборони дискримінації. На думку позивача, оскільки жодна вакцина від коронавірусної хвороби не завершила повний цикл клінічних випробувань, тому її застосування має бути виключно добровільним, а примус до її застосування є нічим іншим, ніж проведення незаконного медичного експерименту на людях.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що директором Вараського ліцею № 4 проводилась відповідна роз`яснювальна робота серед працівників закладу щодо вакцинації проти респіраторної хвороби COVID 19. Керуючись Постановою КМУ від 20 жовтня 2021 року № 1096 «Про внесення змін до постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 136» директор навчального закладу видала наказ від 05 листопада 2021 року № 272-к/тр «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » у зв`язку з ухиленням від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID 19 з 08 листопада 2021 року до моменту усунення причин, що зумовили відсторонення від виконання посадових обов`язків, без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця. Позивач ознайомилась з даним наказом, проте ставити свій підпис на наказі відмовилась, про що складено відповідний акт. Станом на 08 листопада 2021 року позивач не надала документ про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID 19 або медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID 19. Відтак, відсторонення позивача від роботи ґрунтувалось на вимогах закону та здійснено у спосіб, передбачений законодавством. Директор Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області діяла в межах чинного законодавства України, а тому не має правових підстав скасовувати оскаржуваний наказ та виплачувати середній заробіток за час вимушеного прогулу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Ухвалою суду від 11 березня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

05 квітня 2022 року розгляд справи відкладено за заявою позивача.

03 травня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 10 травня 2022 року, матеріали справи надано представнику позивача для ознайомлення.

Ухвалою суду від 10 травня 2022 року клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Докази, додані до клопотання позивача від 08 травня 2022 року не прийняті судом до розгляду, оскільки не подані у встановлений законом строк. Розгляд справи відкладено на 16 травня 2022 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позивача адвокат Довбенко Г.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та з підстав, викладених у позові, просили їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Полюхович О.І. просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно наказу № 117-к/тр від 26 серпня 2020 року, ОСОБА_1 01 вересня 2020 року переведена на посаду асистента вчителя Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 та ніким не оспорюється.

Відповідно до повідомлення директора Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади № 01-37/239 від 01 листопада 2021 року асистента учителя ОСОБА_4 повідомлено про необхідність надати до 05 листопада 2021 року документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID 19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, а також про те, що за умови відсутності зазначених документів 08 листопада 2021 року її буде відсторонено від роботи відповідно до ст. 46 КЗпП без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця.

ОСОБА_1 ознайомлена із повідомленням, але поставити підпис про ознайомлення відмовилась, що підтверджується копією акту № 7 від 01 листопада 2021 року. Факт ознайомлення з вказаним повідомленням позивачем підтверджено в судовому засіданні.

12 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала письмову заяву на ім`я директора Вараського ліцею № 4 про те, що отримала попередження про відсторонення від роботи, а також про те, що інформація про стан її здоров`я та про вакцинацію є конфіденційною.

Наказом директора Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади № 272-к/тр від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » відсторонено ОСОБА_1 , асистента учителя Вараського ліцею № 4, від роботи у зв`язку з відмовою від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID 19 з 08 листопада 2021 року до моменту усунення причин, що зумовили відсторонення від виконання посадових обов`язків, без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця.

ОСОБА_1 була ознайомлена із наказом, але поставити підпис про ознайомлення відмовилась, що підтверджується копією акту № 9 від 05 листопада 2021 року.

У преамбулі наказу № 272-к/тр від 05 листопада 2021 року міститься посилання на ст. 46 КЗпП, Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року № 2153, Постанову КМУ від 20 жовтня 2021 року № 1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236», Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказ Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради № 148 від 03 листопада 2021 року.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Групи населення та категорії працівників, які підлягають профілактичним щепленням, у тому числі обов`язковим, а також порядок і терміни їх проведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою КМУ від 25 березня 2015 року № 267 головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ України).

Наказом МОЗ від 25 лютого 2020 року за № 521 перелік особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року N 133, доповнено пунктом 39 такого змісту: «COVID-19».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, в тому числі закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Відповідно до примітки до Переліку № 2153 обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за №1161/19899 (у редакції наказу МОЗ України від 11 жовтня 2019 року №2070).

З аналізу викладеного вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді асистента вчителя Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади та входить до кола працівників, визначених вказаними актами, які підлягають щепленню.

Вакцинування можуть не робити лише ті працівники які мають абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень.

Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання. За потреби для отримання додаткової інформації щодо верифікації діагнозу, перебігу захворювання, необхідності додаткових обстежень лікар може також скеровувати пацієнта до профільного спеціаліста, за висновком якого остаточно приймає рішення, чи здійснювати вакцинацію чи відтермінувати її до певного часу.

Якщо в пацієнта є протипоказання до щеплення однією з вакцин проти COVID-19 за можливості особа має вакцинуватися іншими типами вакцин.

Відповідно до статті 286 ЦК України, яка співпадає з ч. 1 ст. 39-1 Основ законодавства про охорону здоров`я визначено, що під лікарською таємницею слід розуміти таємницю про стан здоров`я особи; факт звернення за медичною допомогою; діагноз; інші відомості, одержані при медичному обстеженні особи; забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Сертифікат про вакцинацію чи висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації (форма N 028-1/о) не містить лікарської або медичної таємниці, а є документами, що підтверджують певні факти, відповідно, факт вакцинації чи наявності протипоказань до неї.

Докази наявності у позивача абсолютних протипоказань до щеплення однією з вакцин проти COVID-19 в матеріалах справи відсутні.

Копією протоколу зборів трудового колективу Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області № 3 від 05 жовтня 2021 року підтверджується, що на порядок денний зборів виносилось питання про стан вакцинації працівників навчального закладу та порядок організації освітнього процесу для учнів 5-11 класів під час «жовтого» - «червоного» рівнів епідемічної безпеки. На зборах ухвалено, зокрема, працівникам Вараського ліцею № 4 забезпечити виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, причиненої коронавірусом SARS-CoV-2 ( зі змінами) з питанням вакцинації проти COVID 19 з метою організації очного навчання для учнів 5-11 класів на період встановлення «жовтого» - «червоного» рівнів епідемічної небезпеки; надавати сестрі медичні документ, що підтверджує отримання вакцинації проти COVID 19 або документ, який підтверджує наявність протипоказань до вакцинації проти COVID 19.

На зборах трудового колективу Вараського ліцею № 4 20 жовтня 2021 року директор Сахнюк Є.В. проінформувала, що на виконання наказу МОЗ № 2153 від 04 жовтня 2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» з 08 листопада 2021 року можливе відсторонення від роботи невакцинованих працівників. На зборах ухвалено, зокрема, надати до 08 листопада 2021 року сестрі медичній документ (сертифікат), що підтверджує отримання вакцинації проти COVID 19 або медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID 19, виданий закладом охорони здоров`я.

ОСОБА_1 не виконала постанову Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236» та станом на 08 листопада 2021 року не надала документи про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID 19 або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID 19, що зафіксовано у копії акту № 13 від 08 листопада 2021 року.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, вказана норма передбачає можливість відсторонення працівника від роботи і в інших, прямо не передбачених у ній, випадках, за умови встановлення таких випадків законодавством.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

- контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

- відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; а також

- взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відсторонення від роботи оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення. Працівник має ознайомитись з таким наказом негайно під розпис, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Відповідач, видавши оскаржуваний наказ, застосував у порядку, передбаченому законом (ст. 46 КЗпП України), відсторонення від роботи позивача, оскільки це прямо передбачено законодавством, та відповідно до вимог п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236.

Бездіяльність роботодавця з відсторонення працівників може мати негативні наслідки для нього, оскільки ст. 44-3 КУпАП «Порушення правил щодо карантину людей» визначено, що за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, він може бути притягнений до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ст. 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У законодавстві України відсутня норма, яка дозволяла б примусову вакцинацію. А саме, навіть якщо щеплення обов`язкове, змусити будь-кого вакцинуватися примусово неможливо, а тому у разі відсутності вакцинації діюче законодавство дозволяє відсторонювати деяких працівників без виплати заробітної плати.

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі N 331/5291/19 вказано, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим.

Обов`язковість щеплень є втручанням у право на повагу до приватного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проте, такі втручання цілком припустимі.

Для визначення законності таких втручань ЄСПЛ вказує на те, що «аби визначити, що це втручання потягнуло за собою порушення ст. 8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті тобто встановити, чи є втручання виправданим «відповідно до закону» і чи має воно на меті законні цілі, і чи були вони «виправданими в демократичному суспільстві».

ЄСПЛ у рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» зазначає: «Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, причому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії.»

ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень.

В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Також, в зазначеному рішенні ЄСПЛ вказано «Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8».

«Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу.

В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом.

Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань».

З цих підстав суд визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини.

В даному випадку, обов`язкова вакцинація позивача з подальшим її відстороненням у разі відсутності щеплення тимчасово обмежила її право на працю з огляду на суспільні інтереси. Позивач не звільнена з роботи, а тимчасово відсторонена.

Згідно зі статтею 43 КЗпП України право на працю включає в себе можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Позивач не позбавлена можливості обирати професію чи заняття, які не вимагають обов`язкової вакцинації.

ЄСПЛ в рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» зазначає «Суд визнає, що відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Однак це було прямим наслідком її рішення свідомо обрати саме цей шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я».

Дискримінація це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними (ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»).

У ч.3 ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» зазнаено, що не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Доказів у підтвердження вчинення відповідачем дій, що охоплювалися би ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», - обмеження у реалізації прав і свобод за відсутності правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети, способи досягнення якої є належними та необхідними, - суду не надано. Відтак, суд прийшов до висновку, що у даному випадку не мала місце дискримінація позивача за ознакою стану здоров`я, медичною чи будь-якою іншою ознакою.

Твердження позивача про те, що вакцина від коронавірусної хвороби не завершила повний цикл клінічних випробувань, може бути небезпечною, її застосування має бути виключно добровільним, а примушення до її застосування є проведенням незаконного медичного експерименту на людях, судом не аналізуються, оскільки в суді не знайшов свого підтвердження факт примусу позивача до проведення вакцинації.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для скасування наказу № 272-к/тр від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Згідно з ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується.

У зв`язку з вищевикладеним, суд також не вбачає підстав для задоволення похідних позовних вимог про допуск позивача до роботи та стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вараського ліцею № 4 Вараської міської територіальної громади Рівненської області про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Вараський ліцей № 4 Вараської міської ради територіальної громади Рівненської області (м-н Вараш, буд. 39, м. Вараш, Рівненська обл., ідентифікаційний код 33451159).

Повне судове рішення складено 23 травня 2022 року.

Суддя Г.В.Бренчук