ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/8704/21 Номер провадження 22-ц/814/1412/22Головуючий у 1-й інстанції Бондарєва І.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві виділені матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Данилова Максима Олександровича

на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року, постановлену суддею Бондарєвою І.В., повний текст ухвали складено - дата не вказана

за заявою Харківської міської ради про забезпечення позову

у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова, про визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння , -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2021 року у провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов позов Харківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова, про визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому предметом спору є квартира АДРЕСА_1 .

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява представника Харківської міської ради Безродного О.В. про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження спірної квартири АДРЕСА_1 .

Заява обгрунтована тим, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на вказану квартиру може призвести до того, що ОСОБА_1 може передати вказану квартиру у власність іншім особам, що значною мірою утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позовної заяви у вказаній справі, так і може затягнути розгляд справи на тривалий час.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року заява про забезпечення позову - задоволена.

Заборонено відчудження квартири АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що не прийняття заходів для забезпечення позову, в разі його задоволення судом, може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення, тому суд визнав необхідним задовольнити заявлене клопотання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Данилов М.О., посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала про забезпечення позову не відповідає вимогам процесуального законодавства, порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 та містить недоведені обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими. У заяві позивача відсутні дані про пропозицію щодо зустрічного забезпечення, а також будь-які докази на підтвердження того, що існують реальні ризики вибуття спірного майна з власності ОСОБА_1 . Саме лише посилання у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість того, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Вказує, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронювальних законом інтересів позивача, а також можливості реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Посилається на позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі №320/3560, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17. Вказує, що об`єктивних обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не наведено. Також зазначає, що позивач додав до позовної заяви витяг з Єдиного державного реєстру нерухомого майна, з якого вбачається, що спірна квартира вже перебуває під обтяженням на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова в інтересах Харківської місцевої прокуратури №3.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що у провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова, про визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння, у якому предметом спору є квартира АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником спірної квартири є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою Н.А. (а.с. 23 виділених матеріалів справи).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати спів розмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.02.2000 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Головного управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради (згідно розпорядження від 01.02.2000 року №1832), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (прізвища осіб вказані згідно даних паспортів) на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 77).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 58 виділених матеріалів цивільної справи).

Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 24.06.2016 р. спадкові справи після померлої ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_5 не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 59-71 виділених матеріалів цивільної справи).

До позовної заяви додано вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.07.2016 року, згідно якого ОСОБА_6 визнаний винувати за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа договору купівлі-продажу від 17.06.2014 року квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 52-57 виділених матеріалів цивільної справи).

Згідно вказаного договору купівлі-продажу квартири від 26.05.1014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , як продавці, продали ОСОБА_6 , як покупцю, квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 92-93 виділених матеріалів цивільної справи).

Вбачається, що на час укладення цього договору власники квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вже померли.

Також виділені матеріали цивільної справи містять договір купівлі-продажу квартири від 26.05.1014 року, згідно якого ОСОБА_8 , від імені якого діяв ОСОБА_9 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, як продавець, передав у власність ОСОБА_6 , як покупця, квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 42-43,44).

У подальшому, згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2016 року спірна квартира ОСОБА_6 , від імені якого діяла ОСОБА_10 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, була продана ОСОБА_11 (а.с. 47-49 виділених матеріалів).

Також з виділених матеріалів цивільної справи вбачається, що у листопаді 2016 року заступник керівника Харківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Харківської міської ради пред`яляв позов до ОСОБА_1 треті особи: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А., в якому просив визнати спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та складається з квартири АДРЕСА_1 , відумерлою; визнати право власності на вказану квартиру за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради; витребувати зазначену квартиру від добросовісного набувача ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради (справа №645/5655/16).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року позовна заява заступника керівника Харківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Харківської міської ради залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Постановою Харківського апеляційного суду від 20.08.2020 року ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року змінена в частині мотивів, оскільки суд дійшов висновку про застосування положень п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Постановою Верховного Суду від 08.04.2021 року ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року у незміненій частині та постанова Харківського апеляційного суду від 20.08.2020 року залишені без змін.

Таким чином вбачається, що спірна квартира є предметом сумнівних договорів її купівлі-продажу, мають місце факти вчинення кримінальних правопорушень щодо її правовстановлюючих документів, тому є підстави вважати, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження спірної квартири, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що невжиття заходу забезпечення позову у спосіб, на якому наполягає позивач, може призвести до того, що ОСОБА_1 може передати вказану квартиру у власність іншім особам, що може може затягнути розгляд справи по суті чи утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала про забезпечення позову не відповідає вимогам процесуального законодавства, порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 та містить недоведені обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у заяві позивача відсутні дані про пропозицію щодо зустрічного забезпечення, то дійсно згідно п.6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, проте, диспозиція ст. 154 ЦПК України розмежовує право та обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення, також пунктом 8 вказаної статті передбачено, що строк надання зустрічного забезпечення визначається судом, у даному випадку позивачем у справі є Харківська міська рада, яка не підпадає під дію ч. 3 цієї статті, а тому відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції як незаконної.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні будь-які докази на підтвердження того, що існують реальні ризики вибуття спірного майна з власності ОСОБА_1 , а саме лише посилання у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість того, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновок суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна квартира вже перебуває під обтяженням на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова в інтересах Харківської місцевої прокуратури №3, то це також не впливає на законність ухвали суду першої інстанції, оскільки у вказаній справі №645/5655/16 позов залишено без розгляду і є ймовірність скасування у ній заходу забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд першої інстанції при постановленні ухвали дав відповідну правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Данилова Максима Олександровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов