Справа № 466/8573/22
Провадження № 2/466/2384/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

встановив:

28.10.2022р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 62 000 грн., моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та 992,40 грн. судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09.2022р. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Так, вищевказаним вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 29.08.2022 року , приблизно о 14 год 20 хв., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, перебуваючи в приміщенні квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , представившись працівником прокуратури та повідомив йому , як потерпілому, звістку, що його донька потрапила у ДТП, під приводом потреби у матеріальних коштах на її лікування, заволодів грошовими коштами в сумі 62000 гривень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Розгляд справи проводився в спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження. Цивільний позов не заявлявся.

Оскільки ОСОБА_3 своїми злочинними діями спричинив йому матеріальну шкоду на суму 62 000 грн., яка залишається не відшкодована, він скористався правом пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

Крім того вказує, що відповідачем завдано йому моральної шкоди, яку він оцінює у 50 000 грн. Зазначає, що ОСОБА_4 своїми злочинними діями залишив його з дочкою без засобів для існування, адже він віддав йому останні заощадження. Він є людиною похилого віку, часто хворіє, відтак йому необхідно кошти на лікування. Він перебував у постійному нервовому напруження та тривозі, зазнав душевних страждань. Під час досудового розслідування він неодноразово викликався до слідчого для дачі показань, а йому це важко через наявність штучного суглобу.

Ухвалою судді від 31.10.2022р. відкрито провадження у справі, розгляд призначено в загальному порядку.

Ухвалою суду від 13.12.2022р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини та факти, викладені в позовній заяві, просила позов повністю задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09.2022р. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Так, вказаним вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 29.08.2022 року , приблизно о 14 год 20 хв., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, перебуваючи в приміщенні квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , представившись працівником прокуратури та повідомив потерпілому ОСОБА_2 звістку, що його донька потрапила у ДТП, під приводом потреби у матеріальних коштах на її лікування, заволодів грошовими коштами в сумі 62000 гривень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму.

Вирок суду набрав законної сили. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Розгляд обвинувального акту проводився без виклику сторін, та цивільний позов в такому, потерпілим ОСОБА_2 не заявлявся. Станом на сьогоднішній день, матеріальна шкода в сумі 62 000 грн. залишається не відшкодована.

Згідно ч.1, 3 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, встановленої у вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09.2022 p. у сумі 62 000 гривень.

Що стосується стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами і доповненнями), обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

При визначенні моральної шкоди, суд враховує те, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, являється пенсіонером та колишнім військовослужбовцем, а також особою похилого віку та часто хворіє. Вказане стверджується долученими до матеріалів справи виписками із медичної карти та виписними епікризами (а.с. 7-11). Має захворювання серця, переніс інсульт, потребує періодичного лікування. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , позивач беззаперечно зазнав душевних та моральних страждань.

Між тим, позивачем не наведено доказів, із яких вона виходила, оцінюючи заподіяну моральну шкоду саме на суму 50 000 грн. , тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про відшкодування моральної школи, виходячи з вимог розумності та справедливості, підлягає до задоволення частково, а саме, в сумі 10 000 грн.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 слід стягнути 992,40 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 625, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 62000 (шістдесят дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 10 000 ( десять тисяч ) грн. та 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_2 , ІПН - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Суддя І. Є. Зима