ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/159/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/6825/16-ц Категорія: 307020000 Гудзенко В.Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Мельник О.Ф.

відповідачі Уманська міська рада, ОСОБА_2 ;

представник ОСОБА_2 адвокат Прудивус М.А.

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, зобов`язання відповідача не чинити перешкод в управлінні і володінні спадковим майном,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 .

14 липня 2015 року вона звернулась до державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Постановою державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. від 11 серпня 2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та за законом на 2/3 частки земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Дана постанова аргументована тим, що неможливо провести юридичний аналіз правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, яка підтверджує їх належність спадкодавцю ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем ОСОБА_1 не було надано документ, що підтверджує виникнення права власності на це майно спадкодавця ОСОБА_3 . За інформацією, яка міститься в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій, за даними спадкового реєстру був виявлений заповіт, посвідчений Уманською міською нотаріальною конторою 21 лютого 1995 року за реєстром № 2-1121 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Брат позивача ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на її користь на підставі заяви від 14 липня 2015 року.

Позивач вказує, що спадкоємцями за заповітом та за законом на майно, яке залишилось після смерті батька є позивач ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_2 . Згідно із заповітом, складеним батьком 21 лютого 1995 року, належний йому на праві приватної власності будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , він заповідав у рівних частках своїм дітям: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Також її батькові на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0871 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер якої :04:001:0249, яка розташована в АДРЕСА_1 . Оскільки ця земельна ділянка не включена до заповіту, вона спадкується за законом згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного Кодексу України. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, враховуючи рівність часток у спадщині за заповітом та за законом, враховуючи відмову від спадщини брата позивача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , позивач вважає, що її частки у спадщині за заповітом та за законом у спадковому майні, що залишилось після смерті батька становлять: 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та 2/3 частки земельної ділянки площею 0,0871 га, наданої для обслуговування жилого будинку, що розташована по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вказувала, що відповідач ОСОБА_2 разом зі своїм співмешканцем проживає в будинку по АДРЕСА_1 , та чинить позивачу перешкоди у користуванні спільним спадковим майном, не допускає її до будинку, не впускає у двір, замикаючи хвіртку, не надає дублікати ключів від будинку, господарських споруд, воріт та хвіртки. Також відповідач повідомила, що всі оригінали документів на спадкове майно знаходяться в неї і свою частку в спадковому майні вона вже оформила, однак, оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на майно спадкодавця, їхнього батька, вона позивачу не дасть, так як вважає, що лише вона має право володіти і розпоряджатись спадковим майном.

Зазначає, що у зв`язку з відсутністю у позивача оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві, вона фактично позбавлена можливості оформити спадкове майно та вступити в права володіння ним. В той же час, через перешкоди, які створює позивачу ОСОБА_2 , вона не має доступу до її частки в спадковому майні, не має змоги реалізувати своє право розпорядження та користування спадковим майном, це порушує її право, визначене ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування як спадкоємця за заповітом після смерті її батька ОСОБА_3 на спадкове майно - 2/3 частки житлового будинку загальною площею 59,1 кв. м. з надвірними спорудами; на 2/3 земельної ділянки площею 0,0871 га, кадастровий номер :04:001:0249, для обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: Черкаська область не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні спадковим майном, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: зобов`язати ОСОБА_2 надати позивачу ОСОБА_1 ключі від будинку, воріт, хвіртки та господарських приміщень, розташованих в домогосподарстві АДРЕСА_1 та не перешкоджати позивачу ОСОБА_1 користуватися житловими, підсобними, господарськими приміщеннями, земельною ділянкою та речами, що знаходяться в домоволодінні, які є спадковим майном.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування, як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 від загальної площі 0,0611 га, кадастровий номер :04:001:0249 в порядку спадкування, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні спадковим майном по АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 ключі від будинку, надвірних споруд, хвіртки за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції невірно визначився зі складом спадщини, правильно встановивши його в описовій частині рішення, а тому описова, мотивувальна та резолютивна частини рішення не відповідають одна одній.

Зазначає, що позивачці, відповідачці та їх брату ОСОБА_4 належить по 1/6 ідеальних часток будинку в АДРЕСА_1 , а не 2/3 частки всього будинку в порядку спадкування за одним спадкоємцем позивачкою, як визначив суд.

Вважає, що земельна ділянка, площею 0,0871 га, кадастровий номер :04:001:0249, яку суд вказав у резолютивній частині рішення, відсутня як об`єкт цивільних прав із того моменту, коли у 2006 році її частину майбутній спадкодавець ОСОБА_3 подарував відповідачці ОСОБА_2 .

Крім того вважає, що позивачці належить право на спадщину лише на 1/6 ідеальну частину житлового будинку, тому відповідно до ст. 364 ЦК України така частка є незначною, а отже, на думку скаржниці суд першої інстанції незаконно зобов`язав всупереч волі відповідачки передати свої ключі від всього житлового будинку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іванов А.А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 , є дочкою покійного ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , 12 червня 1982 року.

Відповідно до заповіту від 21 лютого 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Очеретяною В.В., ОСОБА_3 належний йому на праві приватної власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів дітям: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , кожному в рівних частках.

Згідно із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14 липня 2015 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена 14 липня 2015 року Уманською міською державною нотаріальною конторою.

Згідно із Державним актом на право власності на землю серії ЯА № 712848 від 21 червня 2005 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0871 га, цільове призначення: для обслуговування жилого будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 2.6-46/4 від 27 квітня 2005 року.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 (а.с.22 характеристика будинку, господарських будівель та споруд) протягом 1960-1972 років були побудовані житловий будинок та інші господарські будівлі (житловий будинок «А», веранда «а», літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д»,вбиральня «Е», гараж «Ж», погріб «З», Вимощення I, огорожа №1, ворота з хвірткою №2, ганок II). Загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 , складає 61,3 кв.м.

Постановою державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. від 11 серпня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та земельну ділянку, що підтверджує їх належність спадкодавцю ОСОБА_3 .

У постанові зазначено, що за даними спадкового реєстру був виявлений заповіт, посвідчений Уманською міською державною нотаріальною конторою 21 лютого 1996 року за реєстром № 2-1121 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Спадкоємець за заповітом та за законом син померлого ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на користь дочки померлого ОСОБА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06 вересня 2016 року будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 25 листопада 2006 року посвідченого приватним нотаріусом Уманською міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І., зареєстрованого в реєстрі № 9330, ОСОБА_3 подарував своїй дочці, ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 прийняла в дар 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з належного житлового будинку з належними надвірними будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , безоплатно.

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 листопада 2017 року, номер 104416141, житловий будинок, загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності, розмір частки 1/1, належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 25 листопада 2006 року.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 25 листопада 2006 року посвідченого приватним нотаріусом Уманською міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І., зареєстрованого в реєстрі № 9332, ОСОБА_3 подарував своїй дочці, ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 прийняла в дар земельну ділянку, площею 260 кв.м. з належних Дарувальнику 871 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , наданої для обслуговування жилого будинку.

Згідно із Державним актом на право власності на землю серії ЯГ № 646915 від 13 лютого 2007 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0260 га, цільове призначення: для обслуговування жилого будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування земельної ділянки від 25 листопада 2006 року за № 9332.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначено черговість права спадкування за законом.

Так, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 2 статті 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачу ОСОБА_2 належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 25 листопада 2006 року.

Судом правильно встановлено, що зазначення у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 листопада 2017 року, номер 104416141, що ОСОБА_2 є власником 1/1 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , не змінює наявність у відповідача права власності лише на 1/2 частину вказаного будинку та спростовується Договором дарування частки житлового будинку від 25 листопада 2006 року.

Доказів набуття ОСОБА_2 решти вказаного будинку (1/2 частини) матеріали справи не містять.

Отже до складу спадщини після померлого ОСОБА_3 ввійшла 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Крім того, судом також вірно встановлено, що спадковим майном є і земельна ділянка площею 0,0611 га, яка утворилась після дарування спадкодавцем ОСОБА_5 25 листопада 2006 року частини земельної ділянки площею 0,0260 га за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 (0,0871 га 0,0260 га).

Спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_5 у рівних частках є діти померлого: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_4 відмовився від своєї частки в спадщині на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що ОСОБА_1 має право на 2/3 частини спадкового майна (2/3 від 1/2 частини житлового будинку, та 2/3 від земельної ділянки площею 0,0611 га), а ОСОБА_2 має право на 1/3 частину спадкового майна (1/3 від 1/2 частини житлового будинку та 1/3 від земельної ділянки 0,0611 га).

В судовому засіданні під час розгляду справи апеляційним судом представники позивача та відповідача ОСОБА_2 пояснили суду, що після дарування ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0260 га в АДРЕСА_1 , цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :04:001:0544. При цьому частині земельної ділянки, належної спадкодавцю ОСОБА_5 , що залишилась після поділу, площею 0,0611 га новий кадастровий номер не присвоювався.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 від загальної площі 0,0611 га, кадастровий номер :04:001:0249 в порядку спадкування, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас судом першої інстанції помилково вказано у резолютивній частині рішення, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Так, як вірно визначено судом, ОСОБА_1 має право на спадкування 2/3 частин спадкового будинку від 1/2 його частини, яка належала спадкодавцеві ОСОБА_5 .

Отже за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування, як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок про задоволення позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні спадковим майном по АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 ключі від будинку, надвірних споруд, хвіртки за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, суд правильно визначив, що відповідач ОСОБА_2 не допускає позивача до спадкового будинку, що нею не заперечувалось.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що за відсутності можливості виділення позивачу належної їй реальної частини будинку, повинні виконуватись інші положення матеріального права користування та володіння і розпорядження спільним частковим майном за згодою всіх співвласників, тому суд першої інстанції незаконно зобов`язав всупереч волі відповідача передати свої ключі від всього житлового будинку.

Предметом розгляду даної справи не є встановлення порядку користування спірним житловим будинком на земельною ділянкою, а лише визнання права власності на спадкове майно за позивачем.

У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на визнання за нею права власності на 1/3 частину спірного будинку, позивач має право користуватись будинком нарівні із іншими співвласниками. Отже оскільки відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні належним їй майном, вимоги про усунення таких перешкод є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 ; зміни рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року скасувавши його в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування, як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняття в цій частині нового рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду справи пропорційно до задоволених апеляційних вимог.

Так як рішення суду першої інстанції змінено апеляційним судом лише в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , змінивши розмір частки з 2/3 до 1/3, із ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_2 сплачений останньою судовий збір в розмірі 308,30 грн (1852,80 грн / 3 / 2).

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2021 року змінити скасувавши в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування, як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 308 гривень 30 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді

Повний текст постанови складений 20 травня 2022 року