_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4869/20
Провадження № 4-с/947/8/22
УХВАЛА

19.12.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

при секретарі Грабовій Т.П.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, посадова особа, дії (рішення) якої оскаржуються: старший державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнко Андрій Віталійович, стягувач: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою та просить визнати неправомірно рішення (постанову) про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, та зобов`язати старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнко А.В. або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення поновити порушене право ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. При цьому скаржник посилається на те, що він постійно сплачував аліменти на своїх дітей, інформація щодо наявності заборгованості не відповідає дійсності, крім того виконавець не сповіщав його відповідно до ч.4. ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» про наявну заборгованість та її розмір, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою.

Представник скаржника адвокат Польський М.В. у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Старший державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнко А.В. до судового засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду відзив в якому просив у задоволенні скарги відмовити.

Стягувач: ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, повідомлялась.

Вислухавши представника скаржника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.11.2020 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 7000 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2020 року до повноліття дітей.

На виконання рішення видано виконавчий лист №947/4869/20 від 18.01.2021 року.

08.02.2021 року постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнко А.В. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

06 вересня 2021 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнко А.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно із положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.71 вищевказаного Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, на час винесення державним виконавцем постанови від 06.09.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України заборгованість ОСОБА_1 складала 84184,46 гривень, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Cуд звертає увагу на те, що в межах даної скарги боржник не ставить вимогу про визнання незаконними дій виконавця в частині проведення розрахунку заборгованості, або будь-яких інших дій виконавця, крім того і на час розгляду справи заборгованість зі сплати аліментів не погашена, відповідно до розрахунку виконавця від 01.11.2022 року у ОСОБА_1 існує заборгованість по аліментам в розмірі 187217,66 гривень станом на 31.10.2022 року.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, враховуючи наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця є правомірною, такою, що винесена в межах його повноважень та з дотриманням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 447-453 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, посадова особа, дії (рішення) якої оскаржуються: старший державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнко Андрій Віталійович, стягувач: ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 21.12.2022 року.

Суддя Огренич І. В.