Справа № 203/1304/22
Провадження № 2/0203/859/2022
УХВАЛА

16 травня 2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2022 року, цивільну справу № 203/1304/22, провадження № 2/0203/859/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

26 квітня 2022 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 12 травня 2022 року надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС щодо місця проживання відповідача ОСОБА_2 , який значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначені вимоги до позовної заяви.

Суд, вивчивши позовну заяву ОСОБА_3 , дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не надано доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини.

У позовній заяві позивач зазначає, що позивач та відповідач проживають окремо з липня 2021 року. Донька проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 3461 від 20.08.2020 року. Проте не надає доказів, а саме: довідку про реєстрацію місця проживання особи № 3461 від 20.08.2020 року з відомостями про реєстрацію ОСОБА_4 та довідку про реєстрацію місця проживання позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно з правилами територіальної підсудності, встановленими ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Крім того, ч. 2 ст. 28 ЦПК України встановлені правила альтернативної підсудності, за якими позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як видно з позовної заяви, позивач звернулася до суду за правилами територіальної підсудності за адресою свого місця проживання. У позовній заяві вона зазначила адресу місця проживання: будинок АДРЕСА_2 , однак не надала доказів на підтвердження вказаних тверджень.

Отже, з метою правильного визначення підсудності цивільної справи на підтвердження зареєстрованого місця проживання позивачу необхідно надати суду копію документу, до якого вносяться відомості про місце проживання та якими, відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення без руху позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_3 подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням їй строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- належним чином завіреної копії паспорта громадянина України або довідку про реєстрацію місця проживання позивача;

- доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини, а саме: довідку про реєстрацію місця проживання особи № 3461 від 20.08.2020 року з відомостями про реєстрацію ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва