Справа №345/2398/22
Провадження № 2/345/858/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2022 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчака Л.Б., за участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт», про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.07.2006 ОСОБА_2 уклав генеральну кредитну угоду №010/14-20/631 як фізична особа з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в подальшому правонаступником «Райффайзен Банк Аваль». В рамках даної угоди банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит в розмірі, який не повинен перевищувати 90 000 доларів США.

Для забезпечення повернення позичених коштів 14.07.2006 банк уклав із ОСОБА_2 договір іпотеки №010/14-20/631, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. та зареєстрований у реєстрі №1277, предметом якого були нежитлові будівлі та споруди майнового комплексу в цілому, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

У зв`язку із простроченням ОСОБА_2 платежів, відповідач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.03.2011 по справі №2-64/11, із ОСОБА_2 стягнуто кошти в сумі 2903153,52 грн.

У червні 2011 року виконавчий лист по вказаній цивільній справі пред`явлений до виконання у Калуський ВДВС. Після вчинення державним виконавцем всіх необхідних виконавчих дій, предмет іпотеки був переданий на реалізацію торгівельній організації «Укрспецюст». Так як торги не відбулись, а банк відмовився залишити предмет іпотеки за собою, то державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та повернув стягувачу виконавчий лист без виконання.

31.01.2013 відповідач направив листа №140-13-2-00/16-49 приватному нотаріусу Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. про те, що надає свою згоду на продаж ОСОБА_1 , як потенційному покупцю, іпотечного майна за ціною 750 000 грн. Також в даному листі вказано, що договір іпотеки буде припинений після внесення ОСОБА_1 коштів у повній сумі, та, відповідно, будуть внесені зміни до договору іпотеки щодо заміни сторони іпотеко держателя.

18.02.2013 відповідач направив ОСОБА_1 письмову оферту про можливість викупу іпотечного майна, де вказана вартість предмету іпотеки 750 000 грн. та графік внесення коштів на рахунки відповідача 500 000 грн.до 18.02.2013 та 250 000 грн. до 05.03.2013.

01.03.2013 відповідач направив позивачу листа №97-2-00/855, в якому повідомив останнього про те, що рішенням малого КПК від 17.01.2013 йому надано дозвіл на продаж іпотечного майна, яке належить ОСОБА_2 , а саме нежитлових будівель та споруд майнового комплексу в цілому загальною площею 1582,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Діючи згідно вказаних домовленостей, ОСОБА_1 18.02.2013 частково виконав взяті на себе зобов`язання здійснив переказ коштів в сумі 500 000 грн. на рахунок вказаний відповідачем. Також, поступово позивачем була перерахована і решта суми в розмірі 250 000 грн.

Однак, станом на даний час АТ «Райффайзен Банк Аваль» не виконало своїх зобов`язань по внесенню змін у договір іпотеки, а тому позивач звернувся до суду із згаданим позовом, в якому просить суд зобов`язати АТ «Райффайзен Банк Аваль» вчинити дії по внесенню змін у договір іпотеки, укладений 14.07.2006 №010/14-20/631, між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської філії обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» , замінивши сторону у договорі іпотеки іпотекодержателя з Івано-Франківської філії обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» на нового іпотекодержателя громадянина ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2022 цивільна справа ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії, передана на розгляд за підсудністю до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

25.08.2022 ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін..

17.10.2022 від АТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 19.03.2022 банк направив ОСОБА_1 лист №188/2/120 від 23.02.2022 на його досудову вимогу, де помідомив, що банк не брав на себе зобов`язань щодо заміни себе як іпотеко держателя за договором іпотеки №010/14-20/631, ОСОБА_1 як новим іпотекодержателем. Банк гарантував вивільнення предмету іпотеки з-під обтяжень за умови сплати позивачем як третьою особою, згідно ст. 528 ЦК України, коштів в сумі 750 000 грн., в строк до 15.08.2013. Проте, зазначені умови ОСОБА_1 у відведений для цього термін, виконані не були.

Представник відповідача зазначає, що позивач безпідставно звинувачує банк у невиконанні зобов`язань, так як в листі №188/2/120 від 23.02.2022 вказано: «Банк готовий розглядати питання щодо виведення майна з-під забезпечення після надання Вами своєї письмової згоди/заяви на таке виведення». Однак, від ОСОБА_1 заяви/згоди не надходили, деталі угоди щодо виведення не обговорювались.

У зв`язку із наведеним, представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про зобов`язання вчинити дії.

31.10.2022 ОСОБА_1 подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи відзиву не спростовують фактів та обставин позовної заяви, його позов є підставним та обґрунтованим. Позивач вказує, що перерахував на рахунок банку раніше обумовлену суму в розмірі 750 000 грн., однак, банк свої зобов`язання по відношенню до нього не виконав. Також, відповідач жодного разу не направляв йому письмових повідомлень про незадовільні платежі та строки їх отримання, як і не заявляв про намір розірвати укладену домовленість та повернути сплачені кошти.

04.11.2022 від відповідача надійшло письмове заперечення на відповідь на відзив, в якому представник банку просить суд застосувати ч. 4 ст. 267 ЦК України та відмовити у позовних вимогах у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

07.11.2022 канцелярією суду зареєстровано клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду. Дане клопотання ОСОБА_1 не засвідчено не підписано.

У судове засідання учасники справи не з`явились.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Бойко Р.Б. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечив щодо задоволення вимог позивача.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши письмові матеріали справи, давши їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12.07.2006 ОСОБА_2 уклав генеральну кредитну угоду №010/14-20/631 як фізична особа з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», в подальшому правонаступником «Райффайзен Банк Аваль». В рамках даної угоди банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит в розмірі, який не повинен перевищувати 90 000 доларів США.

Для забезпечення повернення позичених коштів 14.07.2006 банк уклав із ОСОБА_2 договір іпотеки №010/14-20/631, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. та зареєстрований у реєстрі №1277, предметом якого були нежитлові будівлі та споруди майнового комплексу в цілому, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

У зв`язку із простроченням ОСОБА_2 платежів, відповідач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.03.2011 по справі №2-64/11, із ОСОБА_2 стягнуто кошти в сумі 2903153,52 грн.

У червні 2011 року виконавчий лист по вказаній цивільній справі пред`явлений до виконання у Калуський ВДВС. Після вчинення державним виконавцем всіх необхідних виконавчих дій, предмет іпотеки був переданий на реалізацію торгівельній організації «Укрспецюст». Так як торги не відбулись, а банк відмовився залишити предмет іпотеки за собою, то державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та повернув стягувачу виконавчий лист без виконання.

В подальшому, 18.02.2013 відповідач направив ОСОБА_1 письмову оферту про можливість викупу іпотечного майна, де вказана вартість предмету іпотеки 750 000 грн. та графік внесення коштів на рахунки відповідача 500 000 грн. до 18.02.2013 та 250 000 грн. до 05.03.2013.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» гарантував вивільнення предмету іпотеки з-під обтяжень за умови сплати ОСОБА_1 750 000 грн. в строк до 15.08.2013 (лист №140-13-2-00/16-34 від 23.01.2014).

Станом на 23.01.2014 ОСОБА_1 вніс 734 000 грн., однак докази оплати ОСОБА_1 обумовленої суми в розмірі 750 000 грн. у строк до 15.08.2013, в матеріалах справи відсутні. Доказів того, що банком було продовжено вказаний строк, суду не надано.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожному гарантується право на захист прав та охоронюваних законом інтересів судом, суд може захистити порушене право у спосіб передбачений договором або законом.

За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись за захистом свого порушеного права до суду. За змістом ст.ст.260, 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими в ст.ст. 253-255 цього ж Кодексу.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч.4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зважаючи на вказані законодавчі положення та аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що є всі підстави для застосування до позову строків позовної давності, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач дізнався, що його право порушено 15.08.2013 року (позивач не сплатив у встановлений строк визначену повну суму коштів), і перебіг позовної давності розпочався з 16 серпня 2013 року. Відповідно, загальний строк позовної давності у три роки визначений в ст.257 ЦК України, за предметом цього позову сплив 16 серпня 2016 року.

За наведених обставин, судом, при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог, достовірно встановлено, що строк позовної давності за позовними вимогами ОСОБА_1 сплив, що є підставою для відмови у позові. При цьому, суд не бере до уваги клопотання від позивача, що зареєстроване канцелярією суду 07.11.2022, так як воно не підписане ОСОБА_1 , а тому не може вважатись документом в розумінні Державних стандартів України. Крім того, ОСОБА_1 не представив суду жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності.

Оскільки у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважних на те причин.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 57, 58, 60, 197 ч.2, 209, 212-215, 218, 224-226, 232, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.257, п.1. ч.2. ст.258, ч.1 ст.261, ст.266, ч.4 ст.267 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт», про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя