Дата документу 20.05.2022 Справа № 336/2115/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2115/21 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/1129/22-2 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Кримської О.М.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Військторгсервіс» в особі Філії «Південна» концерну «Військторгсервіс» про стягнення грошової суми,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з Концерну «Військторгсервіс» в особі Філії «Південна» концерну «Військторгсервіс» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат у зв`язку із відрядженням за період часу з червня по серпень 2020 року у сумі 9 296,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1 500 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Концерну «Військторгсервіс» в особі Філії «Південна» концерну «Військторгсервіс» в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн.

24 січня 2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду через систему електронний суд надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цій справі, в якій він просить суд вирішити його позовні вимоги про стягнення з відповідача грошової компенсації за відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 7 672,98 грн., вказуючи, що суд під час ухвалення рішення в його мотивувальній частині вказував про наявність підстав для задоволення позову у цій частині, але разом з цим в резолютивній частині не відобразив долю цих позовних вимог. Тобто фактично не вирішив позов в цій частині.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2022 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд, дійшовши переконання, що позивач має право на додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати

як учасник бойових дій, у резолютивній частині рішення цих позовних вимог не вирішив, а тому безпідставно відмовив в ухваленні додаткового рішення в цій частині.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надавався, хоча копію апеляційної скарги ОСОБА_1 вручено уповноваженій особі відповідача 11 квітня 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає апеляційному розгляду справи відповідно до приписів ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із п.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (ст.. 270 ЦПК у новій редакції); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час ухвалення рішення 07 грудня 2021 року судом було вирішено питання щодо всіх позовних вимог, зокрема, й вимогу про стягнення грошової компенсації за відпустку як учаснику бойових дій шляхом відмови у її задоволенні, про що зазначено як в мотивувальній, так і в резолютивній частинах рішення суду від 07.12.2021р. із

наведення мотивів відмови.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, зібраним у справі доказам та змісту судового рішення по суті спору.

Звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_1 , виданим 12.06.2007р. (а.с. 11).

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що сторонами спірних правовідносин не заперечується право позивача на отримання додаткової відпустки як учасником бойових дій (а.с. 64).

Водночас, суд, розглядаючи зазначену вимогу позивача по суті, зазначив, що чинним законодавством України не передбачено право працівника на компенсацію невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Отже, не вдаючись у правильність вирішення спору в цій частині, колегія наголошує на тому, що мотивувальна частина рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2021 містить висновок суду про те, що додаткова відпустка як учаснику бойових дій компенсації не підлягає, а резолютивна частина містить формулювання про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Тобто судом першої інстанції було розглянуто та вирішено по суті зазначену вимогу позивача.

З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Зважаючи на вище наведене, колегія визнає, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, є неспроможними, тому відповідно до вимог статті 375 ЦПК України скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена та підписана 20 травня 2022 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: І.В. Кочеткова

О.М. Кримська