Справа № 306/1803/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кондора Р. Ю., Собослоя Г. Г.,

за участю секретарки судового засідання Ігнатко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатеса Новікова Інна Станіславівна, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2022 року, ухвалене суддею Вінер Е. А., повне судове рішення складено 30.05.2022,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Новікова І.С., звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області (далі КНП «Свалявська міська лікарня») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтувала тим, що вона працювала у КНП «Свалявська міська лікарня» на посаді лікаря - дерматовенеролога. 01 вересня 2021 року вона вдома упала та відчула біль у нозі і, як наслідок, наступного ж дня здала аналіз у поліклінічному відділенні КНП «Свалявська міська лікарня» та звернулася до хірурга на консультацію, де їй було встановлено діагноз «Варикозна хвороба ІІ-го ступеня» з одночасним призначенням оперативного лікування.

У зв`язку зі зверненням до лікаря через погіршення стану здоров`я, вона була відсутня 02.09.2021 на своєму робочому місці, проте перебувала за місцем своєї роботи у КНП «Свалявська міська лікарня».

Однак наказом відповідача за № 22/09-21 від 07.09.2021 її звільнено з 07 вересня 2021 року з роботи за прогул без поважних причин, на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України (у тому числі за відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня).

Стверджувала, що цей наказ не є законним, оскільки визначальним фактором для вирішення питання щодо законності звільнення працівника з роботи, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, є з`ясування роботодавцем поважності причини відсутності на роботі. Вичерпного переліку поважних причин відсутності працівника на роботі у трудовому законодавстві не визначено, а тому в кожному конкретному випадку оцінка таких поважних причин надається виходячи із конкретних обставин.

Зазначала і те, що 06 вересня 2021 року в. о. директора КНП «Свалявська міська лікарня» Кошеля В.В. зажадав від неї письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 02.09.2021, на що нею було повідомлено про її звернення цього дня до лікаря-хірурга за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

На її переконання, не може вважатися прогулом відсутність працівника безпосередньо на робочому місці, якщо такий працівник знаходився у межах підприємства, як вона у даному випадку в поліклінічному відділенні відповідача, та роботодавець міг застосувати до неї інший вид менш суворішого дисциплінарного стягнення чи громадського впливу, а не звільнення з роботи.

Посилаючись на наведені вище обставини просила суд:

1) скасувати наказ № 22/09-21 від 07 вересня 2021 року про її звільнення з посади лікаря - дерматовенеролога у КНП «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області;

2) поновити її на посаді лікаря - дерматовенеролога у КНП «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області з 07 вересня 2021 року;

3) стягнути з КНП «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 вересня 2021 року по день ухвалення судового рішення, із розрахунку 196,39 грн за один робочий день;

4) допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2022 року у задоволенні цього позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Новікова І.С., подала на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Скарга мотивована тим, що судом належним чином не враховано того, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 так і не підтвердили відсутність її сукупно чи безперервно на роботі 02.09.2021 упродовж більше 3-ох годин, оскільки вказували на її відсутність на робочому місці з 08:00 -08:10 год та з 11:00 год - 11:10 год, хоча у проміжок часу з 08:10 год по 11:10 год присутність її на робочому місці ніхто не перевіряв. При цьому місцевий суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_5 як завідувача хірургічним відділенням Свалявської лікарні про те, що 02.09.2021 біля 11:00 год вона дійсно зверталася до нього на консультацію, де їй було повідомлено про необхідність проведення операції, але жодних довідок чи відкриття листка непрацездатності не видавалося.

Зауважувала, що сумнівною є згода членів профкому, оформленого у вигляді протоколу № 7/1 засідання членів профкому КНП «Свалявська міська лікарня» від 06.09.2021, на її звільнення з роботи, адже лише цього дня від неї були відібранні пояснення, а тому роботодавець міг ініціювати питання про її звільнення лише після отримання від неї відповідних пояснень. Водночас про таке засідання профкому вона не повідомлялася, письмову заяву про розгляд подання без неї не подавала, що позбавило її можливості особисто або через свого представника-адвоката взяти участь у ньому. З огляду на це засідання профкому повинно було відкластися і лише в разі її повторної неявки без поважних причин, подання роботодавця про її звільнення з роботи могло бути розглянуте профкомом.

Зважаючи на грубе порушення її трудових прав і незаконне звільнення, в тому числі через порушення процедури звільнення, просила апеляційний суд оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач КНП «Свалявська міська лікарня», в особі представника-юрисконсульта Поповича І.І., посилалося на її безпідставність і надуманість, просило таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У судовому засіданні представниця позивачки ОСОБА_1 адвокатеса Новікова І.С. апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у ній, просила таку задовольнити, оскаржене рішення місцевого суду скасувати та позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Представник відповідача КНП «Свалявська міська лікарня» - юрисконсульт Попович І.І. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечив із підстав наведених у відзиві на неї, просив таку скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із їх необґрунтованості та недоведеності, проте колегія суддів із такими висновками місцевого суду погодитися не може з огляду на таке.

Судом установлено, що наказом відповідача за № 22/09-21 від 07.09.2021 позивачку ОСОБА_1 як лікаря - дерматовенеролога КНП «Свалявська міська лікарня», на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, звільнено з роботи 07 вересня 2021 року за прогул без поважних причин /у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня/. Підставою для такого звільнення слугували: 1) акт про відсутність на робочому місці від 02.09.2021; 2) доповідна записка начальника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_2 від 02.09.2021; 3) пояснююча записка завідуючого поліклінічним відділенням ОСОБА_3 від 02.09.2021; 4) табель обліку робочого часу; 5) пояснення ОСОБА_1 від 06.09.2021 (а.с.7).

Як убачається з доповідної записки начальника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_2 від 02.09.2021, лікарка поліклінічного відділення ОСОБА_1 не вийшла на роботу 02 вересня 2021 року, заздалегідь не попередивши про свою відсутність і, як наслідок, прийом пацієнтів не здійснювався (а.с.28).

З пояснювальної записки завідуючого поліклінічним відділенням Дідренцелем Є.Ю. від 02.09.2021 слідує, що лікарка поліклінічного відділення ОСОБА_1 02 вересня 2021 року була відсутня на робочому місці протягом усього відведеного робочого часу, прийом пацієнтів не здійснювала, причина її виходу на роботу йому невідома (а.с.29).

Як видно з табеля обліку робочого часу, 02.09.2021 ОСОБА_1 була відсутня на роботі (а.с.30).

Згідно зі звітом по амбулаторній допомозі за 02.09.2021 в електронній системі «Доктор елекс» є відсутні відомості відносно ОСОБА_1 (а.с.31).

Відповідно до акту про відсутність на робочому місці від 02.09.2021, складеного працівниками КНП «Свалявська міська лікарня», 02 вересня 2021 року лікарка поліклінічного відділення Сокач К.М. була відсутня на роботі згідно з графіком робочого часу, без попередження про її відсутність з 08:00 год по 11:54 год (а.с.32). Від підпису про ознайомлення з цим актом ОСОБА_1 відмовилася, про що свідчить акт про відмову від підписання акту про відсутність на робочому місці від 03.09.2021 року (а.с.33).

03 вересня 2021 року в. о. директора КНП «Свалявська міська лікарня» Кошелею В.В. було внесено подання до Свалявської РОППОЗ за вих. № 16/1/09-21 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогул, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з грубим порушенням нею трудової дисципліни через відсутність на робочому місці протягом усього відведеного робочого часу без поважних на те причин (а.с.34).

Як слідує з рішення засідання членів профспілкового комітету КНП «Свалявська міська лікарня», оформленого у вигляду протоколу № 7/1 від 06.09.2021, вирішено надати згоду на звільнення ОСОБА_1 як лікаря - дерматовенеролога поліклінічного відділення КНП «Свалявська міська лікарня» за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.35).

Із пояснюючої записки ОСОБА_1 від 06.09.2021 видно, що вона «після 11:00 була на консультації у лікаря-хірурга ОСОБА_5 » (а.с.36).

Згідно з медичною карткою амбулаторно хворої ОСОБА_1 , вона 02.09.2021 проходила консультацію у лікаря-хірурга (а.с.5, 6).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом ст. 5-1 КЗпП України правовий захист, зокрема від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника за загальним правилом може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи неналежне їх виконання. До трудових обов`язків віднесені обов`язки працівника, визначені трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, іншими локальним нормативним актом та законодавством про працю.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців із дня вчинення проступку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є: - дії (бездіяльність) працівника; - порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; - вина працівника; - наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен ураховувати всі обставини, за яких учинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом четвертим ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Отож, у пункті 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за вчинення одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул уважається вчиненим із поважних причин, а відтак, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 569/12445/18 (провадження № 61-20112св19) зроблено висновок, що «основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника».

У постанові Верховного Суду від 06 квітня 2022 року у справі № 161/2782/20 (провадження № 61-15472св21) зроблено висновок, що «вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема, пожежа, повінь (інші стихійні лиха), аварії або простій на транспорті, виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху), догляд за захворілим зненацька членом родини, відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника, відсутність за станом здоров`я».

Отже, на переконання колегії суддів, матеріалами справи не підтверджено належними і достовірними доказами того, що позивачка 02.09.2021 безперервно або ж сумарно була відсутня на своєму робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня, тобто з 08:00 год по 11:54 год, як це зазначено в акті про відсутність на робочому місці, оскільки таку її відсутність на робочому місці було виявлено лише о 08:00-08:10 год та після 11:00 год, а не безперервно чи сумарно понад три години протягом робочого дня.

На думку колегії суддів не є безпідставним твердження ОСОБА_1 про те, що 02.09.2021 вона була відсутня на своєму робочому місці у зв`язку з перебуванням (до того ж у межах підприємства, оскільки поліклінічне відділення є структурним підрозділом КНП «Свалявська міська лікарня») на консультації у лікаря-хірурга Дюрдяй М.В., про що свідчить відповідний запис в її медичній картці амбулаторно хворої, а сама по собі відсутність відомостей про це в електронній системі «Доктор елекс», поза розумним сумнівом не спростовує таке твердження позивачки.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що відповідачем не доведено безперервність або ж сумарність відсутності ОСОБА_1 на своєму робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня 02.09.2021, та відсутність позивачки на робочому місці була обумовлена поважними причинами, які були пов`язані з її станом здоров`я та відвідуванням лікаря-хірурга.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 КЗпП України подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У матеріалах справи є відсутні відомості про те, що позивачку ОСОБА_1 повідомляли про засідання членів профкому КНП «Свалявська міська лікарня», яке відбулося 06.09.2021 щодо розгляду подання роботодавця про надання згоди на її звільнення з роботи, що вона була присутня на цьому засіданні або ж своєю письмовою заявою просила розглянути таке подання в її відсутності.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що звільнення позивачки з роботи відбулося без законних на те підстав, без належного врахування, зокрема, її особистих якостей, попередньої роботи, стажу роботи, характеристики, відсутність дисциплінарних стягнень, відсутності пацієнтів 02.09.2021 до лікаря-дерматовенеролога ОСОБА_1 , у зв`язку з чим їх прийом не здійснювався, а відтак спірний наказ не може вважатися законним та обґрунтованим і підлягає скасуванню з одночасним поновленням ОСОБА_1 на роботі.

За змістом положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як убачається з довідки про доходи ОСОБА_1 від 28.09.2021 (а.с.8), то її заробітна плата за останні два місяці перед звільненням становила у липні та серпні 2021 року по 4 222,55 грн, а відтак її середньоденний заробіток є 196,39 грн (8 445,1 грн / 43 робочих днів = 196,39).

За таких обставин середній заробіток позивачки за час вимушеного прогулу з 08.09.2021 по 14.11.2022 становить 59 704,89 грн (196,39 х 304 робочих дні), який слід стягнути на її користь із відповідача.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивачка довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Натомість відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним оскарженого наказу.

Доводи апеляційної скарги позивачки колегія суддів уважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин рішення місцевого суду не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (ст. 384 ЦПК України), а тому є відсутня необхідність допускати це судове рішення до негайного вимокання в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в порядку ст. 430 ЦПК України.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за розгляд цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6 810 гривень (2 724 грн + 4086 грн).

Керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Новікова Інна Станіславівна, задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати наказ № 22/09-21 від 07 вересня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-дерматовенеролога в Комунальному некомерційному підприємстві «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області та поновити її на цій посаді з 07 вересня 2021 року.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 59 704 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот чотири) гривень 89 копійок без утримання податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області на користь держави 6 810 (шість тисяч вісімсот десять) гривень судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді