Макарівський районний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року Справа № 370/2161/21

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка житлового будинку АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального устрою Макарівського району) Київської області. Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.07.2015 року накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження. ОСОБА_2 при реєстрації шлюбу в 2009 році обрала прізвище ОСОБА_3 . Представник позивача звертався до Відповідача щодо виконавчого провадження 48207905, та отримав лист у якому повідомлено, що згідно даних ВП-спецрозділ системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження 48207905 щодо виконання виконавчого листа № 2-9524/10 від 13.02.2013. А 14.09.2015 року державним виконавцем, керуючись п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку з знищенням документообігу на підставі закінчення строків зберігання справі, надати детальну інформацію відповідачем не являється можливим.

В подальшому представник позивача звернувся до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У листі від 25.11.2020 № 36070/6 Ірпінським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вказано, що виконавчий лист № 2-9524/10 від 13.02.2013 року виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на виконанні до відділу не пред`являвся.

Позивачка вважає, що виконавче провадження знищене за закінченням терміну зберігання справ та іншим відділом державної виконавчої служби за виконавчим листом № 2-9524/10 від 13.02.2013 року не відкривалось виконавче провадження.

У зв`язку з чим просить зняти арешт із належного їй нерухомого майна, накладений на підставі постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 48207905 від 13.02.2013 року.

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

18.04.2009 року ОСОБА_1 при реєстрації шлюбу обрала прізвище ОСОБА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.07.2020 року постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від

15.09.2015 року накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження.

Позивач просить зняти арешт із належного їй нерухомого майна, накладений на підставі постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 48207905 від 21.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її представник звертався до Відповідача щодо виконавчого провадження 48207905, та отримав лист у якому повідомлено, що згідно даних ВП-спецрозділ системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження 48207905 щодо виконання виконавчого листа № 2-9524/10 від 13.02.2013. А 14.09.2015 року державним виконавцем, керуючись п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з знищенням документообігу на підставі закінчення строків зберігання справі, надати детальну інформацію відповідачем не являється можливим.

В зв`язку з чим, враховуючи, що відповідач не наполягає на арешті майна та відсутнє виконавче провадження яке б дозволяло тримати під арештом майно Позивача, просить скасувати арешт з усього майна.

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.07.2020 року (а.с. 8-11);

Лист від 01.10.2020 року № 73310 Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Лист від 25.11.2020 року № 36070/6 Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про те, що до відділу у 2015 році виконавчий лист № 2-9524/10 від 13.02.2013 виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Надра» заборгованості в розмірі 1 594 687, 44 грн. не надходив. Одночасно повідомили, що станом на 25.11.2020 виконавчий лист № 2-9524/10 від 13.02.2013 виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Надра» заборгованості в розмірі 1 594 687, 44 грн. на виконання до відділу не пред`являвся.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Представник відповідача Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно ч.2 ст. 59 зазначеного Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено арешт на нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення прав позивача Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві під час винесення постанови № 48207905 від 21.07.2015 року якою накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання зобов`язань за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 594 687,44 грн. в повному обсязі позивачем, не надано, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту.

Керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 06.12.2022 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): 02002, м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, 15,

Суддя А.В.Косенко