Провадження № 2/331/1885/2022
ЄУН 331/3408/22
25 листопада 2022 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,
за участю : секретаря Постарнак М.М.,
представника: позивача адвоката Євстіфєєва Ю.В.,
третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення коштів за договором позики,
27 вересня 2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про стягнення коштів за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 травня 2021 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики та передано ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 40 000 гривень, без встановлення процентів за користування коштами. Повернення суми позики повинно відбуватися щомісячно по 3 000 грн., починаючи з 15.06.2021 р., не пізніше 5 календарного дня, що йде за звітним, остаточно сума позики повинна бути погашена - 31.05.2022 р. Для забезпечення виконання договору позики між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель ОСОБА_1 відповідає за виконання договору перед кредитором в солідарному порядку з ОСОБА_3 . Відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконувала з самого початку, суму позики в обумовлений договором строк не повертала. Тому, керуючись п. 6 договору, позивачем нарахована пеня в розмірі 1 % від несплаченої суми, за кожен день прострочення за період з 16.05.2021 р. по 23.02.2022 р., у розмірі 101 200 грн.
На підставі викладеного, повизач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 40 000 грн., та суму пені в розмірі 101 200 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 26-27).
Представник позивача адвокат Євстіфєєв Ю.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала.
Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, не заперечував проти його задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).
Відповідно до реквізитів договору позики, копії розписки про отримання позики та копії паспорту ОСОБА_3 її адреса мешкання зазначена: АДРЕСА_1 (а.с. 12,13, 15).
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128,131 ЦПК України, відповідачка ОСОБА_3 повідомлена про час та місце слухання справи за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилася у судове засідання без поважних причин.
Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 ЦК Кодексу визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно знаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 20 травня 2021 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики (а.с. 8-9).
Згідно з пунктом 5 договору позики сторони погодилися, що позичальник розпочне повернення позики з 15.06.2021 р. і повертатиме її щомісяця рівними частинами по 3000 грн. Відповідний платіж має бути здійснений не пізніше 5 календарного дня, що йде за звітним. Позичальник зобов`язаний повернути всю позику до 31.05.2022 р.
У пункті 6 договору позики сторони погодилися, що у разі прострочення чергової частини позики позикодавець має право дострокового повернення частини позики, що залишилася, а також вправі достроково припинити вказаний договір та нарахувати пеню в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення.
Одержання позики від позикодавця підтверджено розпискою позичальника від 20.05.2021.
На підтвердження укладення договору позики та передачі грошових коштів 20.05.2021 р. ОСОБА_3 складена розписка про одержання у позику 40 000 грн. (а.с. 13).
В забезпечення вимог за договором позики від 20.05.2021 р. між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 20.05.2021 р. (а.с. 10-12).
ОСОБА_3 свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконує, суму позики в обумовлений договором строк не повертає.
Вимоги до поручителя - ОСОБА_1 позивачем не заявляються.
У зв`язку з невиконанням умов договору позики від 20.05.2021 р. у ОСОБА_3 утворилася заборгованість за позикою у розмірі 40 000 грн.
На підставі пункту 6 договору позики, враховуючи прострочення повернення позики, позивачем нарахована пеня в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
Пунктом 18 Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно пункту 19 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Користуючись правом, передбаченим п. 6.1. договору позики, та враховуючи вимоги п. 18-19 Перехідних положень ЦК України, позивачем нарахована позикодавцю пеня за період з 16.05.2021 р. по 23.02.2022 р., в розмірі 101 200 грн.
Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, пояснення третьої особи, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 259, 263-265, 280 -282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму боргу за договором позики від 20 травня 2021 року у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, суму пені у розмірі 101 200 (сто одна тисяча двісті) гривень 00 копійок, а всього 141 200 (сто сорок одну тисячу двісті) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 412 (одна тисяча чотириста дванадцять) гривень 00 копійок.
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 30 листопада 2022 року.
Суддя : Н.Г.Скользнєва