НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Олійник А.О.,

з участю секретарів судового засідання - Максимчука С.М., Стандрійчук М.П.,

представників відповідача ОСОБА_1 адвокатів Кучеренко О.В., Войченка С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «Б2Б Джевелрі»» про розірвання договорів купівлі-продажу, про стягнення коштів, відшкодування збитків та компенсації за завдану моральну шкоду,

установив:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ТОВ «Б2Б Джевелрі» в якій просив:

- розірвати договори купівлі-продажу подарункових сертифікатів, укладених між ТОВ «Б2Б Jeweіry» та ОСОБА_2 17 жовтня 2019 року та 19 лютого 2020 року;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість придбаних сертифікатів у розмірі 124 418,45 грн, бонуси за даними сертифікатами в розмірі 345 202 грн, бонуси за придбання срібних виробів в розмірі 39 064,58 грн, пеню за затримку виплати бонусів по сертифікатах у розмірі 2 825 456,40 грн, пеню за затримку виплати бонусів по придбанню срібних виробів у розмірі 169 931,30 грн, компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 грн, а всього - 3 604 072,73 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 17 жовтня 2019 року в ювелірному салоні В2В Jeweіry, який знаходився в м. Вінниця по вул. Пирогова, 23-А ТЦ «Feride Plaza», бутік 205, він придбав так звані подарункові сертифікати на суму 361,59 доларів США, 19 лютого 2020 року сертифікати на суму 4414,55 доларів США та 23 червня 2021 року - срібні прикраси на суму 833,11 доларів США.

Вказаний ювелірний салон в м. Вінниця, як і всі магазини В2В Jeweіry, припинив свою роботу з продажів, в тому числі, і ювелірних виробів.

Як зазначено на подарунковому сертифікаті, після його придбання позивач отримав право на придбання виробів із срібла на зазначену вартість подарункового сертифіката. Сума зазначеної вартості сертифіката оплачується додатково. Якщо сума нижче вартості сертифіката, різниця не повертається. Подарунковий сертифікат не підлягає грошовому поверненню і не відновлюється у випадку його втрати. Строк дії сертифіката для отримання бонусів 365 днів, а для отримання товару - необмежено. Станом на 23 червня 2021 року ТОВ «Б2Б Jeweіry» змінило умови продажу, відповідно до яких саме придбання срібних чи золотих виробів надає право на отримання прибутку (кешбеку у розмірі 7% (на придбання срібних виробів) та 4% (на придбання золотих виробів), що відображено на офіційному сайті компанії.

Вказує, що відповідач ОСОБА_1 є власником мережі ювелірних салонів В2В Jeweіry, є керівником та засновником ТОВ «В2В Джевелрі», тому саме він як власник «бренду» повинен відшкодовувати збитки за даним позовом.

Зазначає, що придбати подарункові сертифікати та продукцію даного товариства його спонукали продавці ювелірного салону, які активно заохочували стати клієнтом проекту В2В Jeweіry. Запевняли, що після покупки сертифікатів та ювелірних виробів він буде отримувати виплати, які залежать від розміру покупки і виду виробів, показували таблиці з відсотками для виплат, що стояли на вітринах. Дали брошуру, де також були прописані розміри відсотків бонусних виплат. Весь магазин був насичений недобросовісною рекламою - крім таблиць з вітрин і брошур, в приміщенні висіли плакати з інформацією про обіцяні виплати бонусів, з великого монітора транслювали звернення ОСОБА_1 , де він закликав робити покупки в магазинах мережі і розповідав про належний до виплат кешбек, а також показував людей, які є задоволеними клієнтами і щасливими володарями путівок, машин та інших коштовних призів. До всіх виробів, що були на вітринах, були прикріплені бирки, на яких були зазначені два числа - ціна і розмір бонусів, що мав би бути виплачений покупцю. Були зазначені великі проценти кешбеку до 10%.

У компанію Гонти М.П. В2В Jeweiry ним було інвестовано шляхом придбання сертифікатів на загальну суму 4776,14 доларів США, що еквівалентно станом на день звернення до суду 124 418,45 грн.

За весь період вкладу ним було отримано бонусів (кешбеку) 22 958 грн. Сертифікатів на суму 21,69 доларів США ним було отоварено. 23 червня 2021 року він придбав срібні вироби на суму, еквівалентну 833,11 доларів США під 7 % прибутку, що давало йому право на отримання щотижневого прибутку в розмірі, еквівалентному 74,98 доларів США, що відображено в особистому кабінеті. Сертифікати купувались на певних умовах, які на них зазначені, а срібні вироби відповідно до умов, відображених на офіційному сайті компанії.

Загальна сума неотриманих кешбеків за сертифікатами становить 345 202 грн. Заборгованість за придбання срібних виробів становить 1499,60 доларів США, що еквівалентно 39 064,58 грн.

Покликається на те, що сертифікат являє собою документ попередньої купівлі-продажу. За фактом оплати подарункового сертифіката відбувається укладення та виконання договору купівлі-продажу права вимоги. Статус подарункового сертифіката законодавчо не врегульований, а умови його випуску, обігу та погашення самостійно визначаються емітентом та до даних правовідносин застосовується такий різновид договорів як приєднання. Щодо умов придбання срібних виробів, то дані правила на даний час відображенні на оновленому офіційному сайті компанії у вільному доступі, що дозволяє ознайомлюватись з їх змістом заздалегідь перед укладенням договору.

На даний час всі магазини компанії закриті, тому він не має можливості скористатись даними сертифікатами на умовах, на яких вони придбавалися, а також отримати обіцяні по них бонуси, як і обіцяні прибутки за придбання срібних прикрас.

Тому вважає, що укладений договір купівлі-продажу має бути розірваний у зв`язку із істотним порушенням другою стороною його умов.

На обґрунтування своїх вимог покликається на норми Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того вважає, що на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» він має право на стягнення пені у розмірі 3 % вартості послуги. Сума заборгованості по пені за сертифікатом №150870 становить 60 388,38 грн, за сертифікатом №859607 2 765 068,02 грн, по срібних прикрасам 169 931,30 грн.

Також вказав, що протиправними діями відповідача йому заподіяно тривалих моральних страждань, що полягають в його душевних переживаннях внаслідок виняткового цинізму зі сторони відповідача, дії якого є шахрайськими, який обманює покупців. Розмір завданої йому моральної шкоди оцінив у 100 000 грн.

Відповідачі ОСОБА_1 та ТОВ «Б2Б Джевелрі» правом на подання відзиву на позов не скористались.

Позивач ОСОБА_2 направив до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його та представника ОСОБА_3 участі.

Представники відповідача ОСОБА_1 адвокати Кучеренко О.В. та Войченко С.В. позов не визнали.

Пояснили, що відповідачі у справі є неналежними, оскільки ТОВ «Б2Б Джевелрі», керівником якого є ОСОБА_1 , як юридична особа зареєстрована лише 04 червня 2020 року, а придбання сертифікатів, згідно пояснень позивача, здійснювалося 17 жовтня 2019 року та 19 лютого 2020 року.

Крім того згідно зі статтею 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за свої зобов`язання, а учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язання юридичної особи. ОСОБА_1 не є продавцем, виробником зазначеної позивачем продукції. Між сторонами відсутні будь-які зобов`язальні правовідносини, невиконання яких могло б мати наслідком виникнення боргу. Вказаний позивачем розрахунок пені не передбачений будь-якими нормативно-правовими актами України, яка розрахована поза межами строків, визначених статтею 266, частиною другою статті 258 ЦК України та значно перевищує суму основного боргу, про який вказав позивач.

З цих же підстав з відповідача ОСОБА_1 не може бути стягнуто й моральну шкоду на користь позивача. Водночас такі вимоги не обґрунтовані, не доведенні. Моральна шкода не може полягати у захворюваннях, які були набуті ним до вказаних подій.

Позивач пропустив строк звернення з позовною заявою, в порядку встановленому абз. 2 п. 5 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку із чим суд помилково дійшов висновків про можливість відкриття провадження у цій справі. Також позивач приховав від суду ту обставину, що існує кримінальне провадження № 0000134 від 30 липня 2019 року, в якому він є потерпілим.

Позивач не довів, що інформація викладена сайті компанії є достовірною, оскільки така не є офіційним джерелом інформації. Офіційними джерелами інформації є вебсайт Верховної Ради України та вебсайти інших державних органів влади України. Долучені позивачем скріншоти з невідомих сайтів щодо діяльності Б2Б Jeweіry, в тому числі особистого кабінету з сайту dash.b2bjewelry.global, копії брошур фактично є паперовими копіями електронних доказів, проте не засвідченні в порядку передбаченому ст. 100 ЦПК України. Оригінали таких доказів судом не оглядались, а в них наявні сумніви щодо достовірності таких, тому наявні підстави для застосування ч. 5 ст. 100 ЦПК України. Частина документів викладена російською мовою, а суд та учасники судового провадження не уповноваженні здійснювати їх переклад. Долучені до позовної заяви докази не завірені відповідно до вимог ДСТУ 4163-2020. Окрім того у адвоката Костюк Г.М. були відсутні повноваження як представника позивача на вчинення таких дій, оскільки ордер посвідчував її право на представництво позивача у Вінницькому міському суді Вінницької області, крім того не містив підпис адвоката, що є порушенням вимог Положення про ордер на надання правничої допомоги від 16 лютого 2013 року №79.

Позивач не є споживачем, в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», та не вказав, яке конкретно право споживача було порушено та у чому це виразилось, тому на спірні правовідносини не поширюється дія зазначеного Закону. Права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин. Крім того купівля сертифікатів позивачем здійснювалась не для задоволення власних побутових потреб, а була спрямована на отримання прибутку, про що він вказав у позовній заяві.

Також позивач не надав жодних підтверджуючих документів щодо придбання відповідних сертифікатів. Документ від назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » містить посилання на сайт cashback.coffee, тому не відомо, яке відношення він має до справи. Крім того у ньому зазначений товар сертифікат (серебро), сума 109 000 грн та 4443,54 у.е., яка взагалі не відповідає сумі сертифікатів, не містить підпису ОСОБА_2 . На даний час строк дії сертифікатів для отримання товару не сплив, а тому позивач має право в будь-який момент звернутися в ювелірний салон і обміняти вказаний сертифікат на товар. І саме на товар, придбаний з використанням сертифікату розповсюджується законодавство про захист прав споживачів.

Зауважив, що позивач намагається отримати кошти, що були витрачені ним на придбання виробів, які на даний час перебувають у нього.

Також просили врахувати преюдиційність рішення по справі № 686/3772/21, яка розглядалась Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за позовом до ПП ОСОБА_1 , ТОВ «Шарм Голд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, про стягнення вартості подарункового сертифікату, за результатом розгляду якої у задоволенні позову було відмовлено.

Відповідач ТОВ «Б2Б Джевелрі» представника у судове засідання не направив, до суду повернулися конверти із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України свідчить про належне повідомлення учасника справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Суд зазначає, що провадження у даній справі відкрито 28 березня 2022 року. Відповідач ТОВ «Б2Б Джевелрі» отримав позовну заяву з додатками документів, ухвалу про відкриття провадження у справі та судову повістку на 29 квітня 2022 року (арк.спр.121), отже відповідачу відомо про розгляд судом даної справи. Інші судові повістки повертались до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Від відповідача ТОВ «Б2Б Джевелрі» клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Враховуючи, що відповідач ТОВ «Б2Б Джевелрі» вважається належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки в судове засідання, з метою дотримання судом розумних строків розгляду справи, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи за відсутності представника відповідача ТОВ «Б2Б Джевелрі», а також за наявності заяви позивача ОСОБА_2 - за відсутності сторони позивача.

Фактичні обставини справи, мотиви з яких виходить суд та застосувані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною третьою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.

Подарунковий сертифікат це документ довільної форми, який підтверджує право вимоги його держателя до емітента отримати товар/послугу в межах номіналу такого сертифіката.

За фактом оплати подарункового сертифіката та його отримання покупцем, відбувається укладення та виконання договору купівлі-продажу права вимоги. Операція з передачі права вимоги здійснюється шляхом передачі подарункового сертифіката, як документа, у власність покупця. Після оплати подарункового сертифікату продавець (емітент) є зобов`язаним у наданні товару в межах номіналу сертифікату, а покупець сертифікату має право вимагати надати товар в межах сплачених коштів.

Умови випуску, обігу та погашення подарункових сертифікатів самостійно визначаються емітентом у самому сертифікаті чи відповідних формулярах або інших стандартних формах (правилах), які по правовій природі є договором приєднання, оскільки саме покупець може приєднатись до запропонованого договору в цілому та не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Статтею 651 ЦК України визначені підстави для розірвання договору. Зокрема частиною другої вказаної статті передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ст. 653 ЦК України).

За змістом статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ч.6 ст. 19 Закону).

Крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції (ч.1 ст. 21 Закону).

Згідно з частинами 1-3 статті 12, статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд з`ясовує, у тому числі, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вимогою про розірвання договорів купівлі-продажу подарункових сертифікатів, укладених між ТОВ «В2В Jeweіry» та ОСОБА_2 17 жовтня 2019 року та 19 лютого 2020 року у зв`язку із істотним порушенням продавцем умов договорів, оскільки він не має можливості скористатись даними сертифікатами через закриття усіх магазинів.

На підтвердження своїх вимог позивач надав чотири копії та оригінали подарункових сертифікатів (арк.спр.10-11), копію та оригінал документа «Інформація про покупку» (арк.спр.12), копії брошур з інформацією щодо умов бізнес-проєкту В2В (арк.спр.13-14), скріншоти із сайта dash.b2bjewelry.global під назвою «Мій профіль ОСОБА_4 » (арк.спр.15-20), оригінал та копії претензії з долученими фіскальними чеками, описом вкладення та інформацією про відправлення (арк.спр.21-23), скріншоти з мережі Інтернет, в тому числі із інтернет порталу Вікіпедія, щодо ОСОБА_1 та ТОВ «В2В Jeweіry» (арк.спр.24-33).

Докази, які були додатково додані позивачем до заяви від 15 грудня 2022 року, а саме: анкета договір купівлі-продажу ювелірних виробів, свідоцтво про торгівельну марку, скріншот, два конверти з написами (арк.спр.97-100), суд з урахуванням вимог ст. 83 ЦПК України до розгляду не прийняв, про що постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, оскільки такі докази судом не витребовувались та були подані позивачем з порушенням строку на їх подання, з клопотанням про поновлення строку та приєднання їх до матеріалів справи ОСОБА_2 не звертався.

Зі змісту подарункових сертифікатів (оформлених російською мовою), оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, зокрема сертифікату №150870 вбачається наступна інформація: написи «подарунковий сертифікат», «9000 UAH», «срібло», «Сума вищевказаної вартості сертифікату оплачується додатково. Якщо сума нижче вартості сертифікату, різниця не повертається. Подарунковий сертифікат не підлягає грошовому відшкодуванню і не відновлюється у випадку його втрати. Строк дії сертифікату для отримання бонусів 365 днів, а для отримання товару необмежено». На сертифікаті наявний відтиск прямокутного штампу з друкованим написом « АДРЕСА_1 ,ТЦ «Ferida Plaza», бутік № НОМЕР_1 », рукописним написом «17.10.2019» і підпис без зазначення прізвища, ініціалів підписанта, а також відтиск круглої печатки «В2В». Зміст сертифіката за №859607 від 19 лютого 2020 року та №859607 від 19 лютого 2020 року є аналогічним. Зміст сертифіката №859607 від 19 лютого 2020 року є також аналогічним за виключенням напису «81000 UAH».

Оскільки інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували умови випуску, обігу та погашення подарункових сертифікатів суду не надано, слід виходити з того, що такі умови зафіксовані лише у самому подарунковому сертифікаті. При цьому, позивачем не доведено, що під час придбання подарункових сертифікатів діяли умови бізнес-проєкту В2В, які зазначені у копіях брошур щодо діяльності «В2В Jewelry», оскільки такі не є належними та достовірними доказами в розумінні статей 77, 79 ЦПК України.

На переконання суду, дані подарункових сертифікатів не підтверджують, що стороною договору (продавцем, емітентом) є ТОВ «Б2Б Джевелрі» чи ОСОБА_1 .

З подарункових сертифікатів взагалі не можливо встановити за яким саме господарюючим суб`єктом обліковувався бутик АДРЕСА_2 ,ТЦ «Ferida Plaza», відповідно, не можливо встановити господарюючого суб`єкта, який брав на себе зобов`язання у зв`язку з їх продажем та розповсюдженням.

При цьому інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про те, що власником бутика № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 ,ТЦ «Ferida Plaza» є ТОВ «Б2Б Джевелрі» чи ОСОБА_1 , позивачем не надано.

Окрім того, сам позивач покликається на те, що основним видом діяльності ТОВ «Б2Б Джевелрі» є консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Суд погоджується з доводами представників відповідача ОСОБА_1 адвокатів Кучеренко О.В., Войченко С.В. про те, що інформація, яка розміщена в мережі інтернет щодо діяльності ТОВ «Б2Б Джевелрі», створення ОСОБА_1 мережі ювелірних салонів В2В Jewelry, скріншоти якої долучені позивачем до позовної заяви, та які на думку позивача є загальнодоступною інформацією, не підтверджує належності вказаного салону ТОВ «Б2Б Джевелрі» чи ОСОБА_1 , оскільки не є допустимими та належними доказами, тому суд не бере їх до уваги.

Що стосується наданих позивачем скріншотів із сайта dash.b2bjewelry.global під назвою «Мій профіль Кобялко Індрій Іванович», то зазначений доказ також не свідчить про наявність договірних відносин між сторонами. Крім того суд погоджується з твердженням представників відповідача ОСОБА_1 адвокатів Кучеренко О.В. та Войченка С.В. про те, що такий в силу вимог частини п`ятої статті 100 ЦПК України та наявності у останніх сумнів у достовірності доказу та відсутності умов для безпосереднього огляду оригіналу даного докази у судовому засіданні в порядку ч.7 ст. 85 ЦПК України, зокрема із врахуванням тієї обставини, що за відсутності сторони позивача за умови входу до його електронного кабінету до допомогою його номера телефону та паролю, де містяться персональні дані ОСОБА_5 за відсутності даних про існування політики конфіденційності вказаного сайту та їх згоди щодо доступу до персональних даних позивача, такі докази судом до уваги не беруться.

Натомість цілком слушними є покликання представників відповідача ОСОБА_1 про те, що державна реєстрація юридичної особи ТОВ «Б2Б Джевелрі» проведена 04 червня 2020 року, тобто після придбання позивачем подарункових сертифікатів, що спростовує посилання позивача про продаж ТОВ «Б2Б Джевелрі» йому подарункових сертифікатів 17 жовтня 2019 року та 19 лютого 2020 року.

Також позивач ОСОБА_2 не надав розрахункові документи (касовий чек, товарний чек, розрахункову квитанцію, тощо) про купівлю подарункових сертифікатів на суми, які значяться на них, а документ під назвою «Інформація про покупку», датований 19 лютим 2020 року, не є таким документом. Крім того вартість сертифікатів від 19 лютого 2020 року становить 99 000 грн, а не 109 000 грн чи 4443,54 у.е., як зазначена у даному документі.

Отже позивач, на переконання суду, не довів факту укладення між ним та відповідачами договорів купівлі-продажу подарункових сертифікатів від 17 жовтня 2019 року та 19 лютого 2020 року, а також, що саме відповідачі (чи один з них) взяли на себе зобов`язання у зв`язку з продажем сертифікатів позивачу, обов`язку відповідачів передати в майбутньому позивачу товари на певну суму, що дорівнює номінальній вартості сертифікатів, оплати кешбеку, порушення зазначених зобов`язань останніми.

Окрім того слід зазначити, що відповідно до частини першої та третьої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Таким чином досягається обмеження ризику засновника лише майном, закріпленим за юридичною особою.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 компенсації завданої моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, позивач обґрунтовуючи позов покликався на те, що він має вкрай важкий стан здоров`я (важка форма туберкульозу), є особою з інвалідністю ІІІ групи. Кошти на придбання сертифікатів він взяв у борг, тому відмова у виплаті коштів призвела до шокового стану, в результаті чого погіршився його стан здоров`я, він не має можливості працевлаштуватись. У нього виникають панічні атаки, що є загрозливим для нього явищем.

На підтвердження вказаних обставин позивач долучив, копії документів, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні, зокрема: корінець довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією інваліду ОСОБА_2 , дата першого огляду - 16 квітня 2019 року, група інвалідності третя, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01 травня 2020 року; довідку за № 15 від 26 березня 2019 року, видану Хмельницьким обласним протитуберкульозним диспансером, згідно якої ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні з 01 листопада 2018 року по теперішній час з приводу мультирезистентного туберкульозу лівої легені у фазі розпаду та форму індивідуальної програми реабілітації інваліда №712.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 611 ЦПК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки доказів завдання ОСОБА_1 позивачу моральної шкоди невиконанням чи неналежним виконанням зобов`язання суду не надано, відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 компенсації за завдану моральну шкоду. Факт наявності у позивача ОСОБА_2 зазначеної у довідці хвороби, набутої до вказаних у позовній заяві подій, не може пов`язуватись із спричиненням відповідачем ОСОБА_1 йому моральної шкоди.

Отже, позивачем не доведено порушення відповідачами ОСОБА_1 та ТОВ «Б2Б Джевелрі» його прав чи законних інтересів, у тому числі як споживача внаслідок ведення нечесної підприємницької практики, а також завдання йому моральної шкоди, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Про цьому, у суду відсутні підстави для відмови у позові з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача, оскільки дані про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві суд, з безпосередньо досліджених доказів, не встановив.

Що стосується доводів позивача про те, що дії відповідача є шахрайськими, то слід зазначити, що позивач не позбавлений можливості звернутися до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Стосовно тверджень ОСОБА_2 у заяві від 15 грудня 2022 року про те, що він позбавлений права на захист у зв`язку із недопуском представника ОСОБА_3 , суд їх відхиляє. Так, стаття 59 Конституції України передбачає, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Норми цивільно-процесуального кодексу також передбачають право сторін користуватися правовою допомогою. Водночас право на захист є гарантією передбаченою нормами кримінально-процесуального закону. Отже, позивач ОСОБА_2 беззаперечно має право на правову допомогу. В той же час участь представників сторін у судових засіданнях передбачає надання суду підтверджуючих документів, які визначені статтею 62 ЦПК України. У судовому засіданні 13 жовтня 2022 року представники відповідача ОСОБА_1 зазначили, що представника позивача ОСОБА_3 відсутні повноваження на представництво, оскільки долучений до матеріалів справи ордер не містить підпису адвоката у відповідній графі, що суперечить п. 11 Положення про ордер на надання правничої допомоги від 16 лютого 2013 року №79. З метою забезпечення рівності усіх сторін на участь у судовому засіданні судом було прийнято рішення про відкладення розгляду справи для надання можливості представнику позивача ОСОБА_3 надати суду належним чином оформлений ордер для підтвердження своїх повноважень. Однак в наступні судові засідання представник ОСОБА_3 не з`явилась, натомість позивач направив до суду клопотання про розгляд справи без його та представника участі. Суд не вбачає підстав, які б перешкоджали у подальшому представнику ОСОБА_3 , чи іншому представнику позивача чи йому особисто, брати участь у судових засіданнях.

Водночас, на переконання суду, підстав для постановлення окремої ухвали відносно адвоката Костюк Г.М., про що зазначено у заяві представника відповідача від 11 листопада 2022 року, суд не вбачає.

Рішення у справі № 686/3772/21 не має преюдиціального характеру у даній справі, на що покликався представник відповідача ОСОБА_6 , оскільки суб`єктний склад учасників справ є різним, натомість лише відповідач ОСОБА_1 брав участь у справі № 686/3772/21, обставинам справи у даній справі суд ще оцінки не надавав.

Щодо відсутності підстав для відкриття провадження у справі з огляду на положення абз. 2 п. 5 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на що посилався представник відповідача ОСОБА_1 , суд вважає такі безпідставними, оскільки з огляду на положення статті 186 ЦПК України, у суду були відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Стосовно посилань представника відповідача ОСОБА_1 на те, що позивач не є споживачем в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів», то вказаній обставині була надана оцінка у постанові Хмельницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року.

З огляду на встановленні судом обставини та наведене обґрунтування рішення, суд враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, викладені, у тому числі у пункті 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», щодо відсутності обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент, іншим доводам представникам відповідача ОСОБА_1 , які не впливають на висновок суду у даній справі, оцінку не надає.

Відтак, з урахуванням викладеного, позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи відмову у позові, відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідачів.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст.2, 12, 81, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «Б2Б Джевелрі» про розірвання договорів купівлі-продажу, про стягнення коштів, відшкодування збитків та компенсації за завдану моральну шкоду відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач: ТОВ «Б2Б Джевелрі», місцезнаходження: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 17/52, .

Суддя А. О. Олійник