Справа № 713/2108/22
Провадження №2/713/413/22
20.12.2022 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.
Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 19 травня 1998 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В житловому будинку зареєстровано (прописано) шість осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власник житлового будинку; ОСОБА_5 (дружина); ОСОБА_3 (син), ОСОБА_6 (син); ОСОБА_4 (онука); ОСОБА_7 (онук).
Зазначив, що разом з дружиною є пенсіонерами, та через реєстрацію сина з онуком не можуть отримати субсидію. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають в даному житловому будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в житловому будинку не має і взагалі житловим будинком не цікавляться.
Заяви (клопотання) учасників справи.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника позивачки ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача ОСОБА_1 , просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, відзив не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.
В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явилася, вважається належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки суду не надано, відзив не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності.
Процесуальні дії у справі.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 19 травня 1998 року, записаний в реєстрову книгу №4, стор.205 за реєстровим номером 656.
З довідки Вижницької міської ради №789 від 28.09.2022 року вбачається, що в що розташований в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власник житлового будинку; ОСОБА_5 (дружина); ОСОБА_3 (син), ОСОБА_6 (син); ОСОБА_4 (онука); ОСОБА_7 (онук).
З акту обстеження матеріально-побутових умов №02-16/128 від 28.09.2022 року вбачається, що при обстеженні виявлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства. ОСОБА_3 , син, зареєстрований, але не проживає. Зі слів заявника, тривалий час проживає за межами України (Німеччина) понад 20 років. ОСОБА_4 , онука, зареєстрована, але не проживає. Зі слів заявника, тривалий час проживає за межами України (Італія) понад 10 років.
З довідки Вижницької міської ради №877 від 25.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , одна і та сама особа.
При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу Української PCP, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Виходячи із змісту роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.2, 3 ст. 156 ЖК УРСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР.
Відповідно до положень Житлового кодексу до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (частина друга статті 64 і частина перша статті 156 Житлового кодексу УРСР).
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:
Відповідач ОСОБА_3 є сином позивача, відповідачка ОСОБА_4 онукою;
Понад рік відповідачі по місцю реєстрації в АДРЕСА_1 , без поважних причин не проживають.
Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 доведено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , понад один рік без поважних причин не проживають в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та визнання ОСОБА_4 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Згідно ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
З копії довідки до акта огляду МСЕК Серія 12 ААВ №577367 від 08.09.2022 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства 2-ої групи інвалідності, а отже звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до ч.3 п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 судовий збір в сумі 992,40 гривень в дохід держави, та з відповідачки ОСОБА_4 , судовий збір в сумі 992,40 грн. в дохід держави.
Керуючись ст.ст.383, 405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 64, 70, 150, 156 ЖК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 992 (Дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (Сорок) копійок в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 992 (Дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (Сорок) копійок в дохід держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Іван КИБИЧ