Провадження № 2/686/1637/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне відшкодування завданої шкоди,

встановив:

В листопаді 2021 року ГУ ПФ України в Хмельницькій області звернулось до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне відшкодування завданої шкоди, в обґрунтування якого вказало, що ОСОБА_4 працювала на посаді інспектора по кадрам групи по роботі з робочими кадрами і пенсійного забезпечення в Хмельницький завод тракторних агрегатів в подальшому ТзДВ «Завод АДВІС» та відповідно до наказу № 1059 - р від 31.07.2002 ВАТ «АК АДВІС» призначена на посаду старшого інспектора кадрів на якій пропрацювала до 08.07.2013. ОСОБА_3 відповідно до наказу ХЗТА № 186 від 10.07.1982 переведена на посаду старшого інспектора відділу кадрів на якій пропрацювала до 31.12.2008. З 01.01.2009 по 10.06.2013 ОСОБА_3 працювала на посаді старшого інспектора відділу кадрів в ТОВ «Європа - Експорт Плюс», яке розташовувалося на території ВАТ «АК АДВІС» в м. Хмельницькому по вул. Чорновола, 88, та продовжила свою трудову діяльність у кабінеті старшого інспектора відділу кадрів ВАТ «АК АДВІС» ОСОБА_4 . В силу своїх обов`язків за посадою, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були обізнаними з пенсійним законодавством, в тому числі і з приводу оформлення пенсій за віком на пільгових умовах. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будучи обізнаними з порядком оформлення пенсій на пільгових умовах, маючи доступ до службової документації ХЗТА, в період часу з 1999 по 2013 роки, підшуковували осіб, бажаючих отримувати пільгові пенсії, від яких отримували трудові книжки, копії паспортів громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інші документи і інформацію необхідну для призначення пенсії на пільгових умовах, та в порушення вимог нормативно-правових актів, якими регламентовано призначення пенсійного забезпечення по віку на пільгових умовах, користуючись отриманими документами та інформацією від осіб, вносили завідомо неправдиві відомості в бланки документів, що видавалися ВАТ «АК АДВІС» (трудових книжок, довідок про уточнюючий характер робіт, заяв про призначення/перерахунок пенсії, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії), щодо призначення, звільнення, переведення на посади, суми заробітної плати, частину з яких завіряли заздалегідь підробленими печатками та штампами ВАТ «АК АДВІС». Тим самим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 умисно підробляли відомості про трудовий стаж осіб на ХЗТА, який був необхідний для отримання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 01.11.1991 № 1788 - XII «Про пенсійне забезпечення». Після чого документи подавались до органів пенсійного забезпечення та на підставі них вказаним особам була призначена пенсія на пільгових умовах. Завдана майнова шкода у вигляді безпідставно виплачених сум пенсій по зазначених пенсійних справах становить 531063,86 грн. та склалась виключно в зв`язку із підробленням та наданням головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому) документів, які видаються підприємством і які дають право на призначення пенсій особам на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку. Вина ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджується ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2019 року у справі № 686/19175/16-к, у зв`язку з чим просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ГУ ПФ України в Хмельницькій області майнову шкоду в сумі 531063,86 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що вина відповідачів не доведена, ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.11.2019 у справі № 686/19175/16-к не містить факту встановлення і визнання винуватості відповідачами, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подала відзив на позов де зазначила, що вину у вчиненні протиправних дій та заподіянні збитків не визнає, закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків не є визнанням винуватості, також зазначила, що відомості про кримінальне провадження № 0004659 внесено до ЄРДР 11.07.2013, тобто позивач звернувся до суду із позовом через 8 років, всі документи щодо призначення пенсій перевірялись працівниками органів Пенсійного фонду, і результати перевірок завжди підтверджували правильність і своєчасність нарахування та виплат пенсій, відсутні накази щодо призначення її відповідальною особою за зберігання трудових книжок, нарахування і призначення пенсій, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подала заяву в якій підтримала відзив на позов ОСОБА_4 , просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Ухвалою Хмельницького міскрайонного суду Хмельницької області 29.11.2019 у справі № 686/19175/16-к, що набрала законної сили 09.12.2019, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 194 ч.ч. 1,2,3 КК України (в ред. від 01.04.1961 р.), ст. 358 ч.ч.2,3 КК України (в ред. від 01.04.1961 р.), ст. 358 ч.ч. 2,3 КК України (в ред.. від 11.06.2009р.), ст. 358 ч.2,3 КК України (в ред.. від 21.12.2010 р.), ст. 358 ч.ч. 3, 4 КК України (в ред. від 07.04.2011р.), на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0004659 закрито.

Цивільний позов ГУ ПФ України в Хмельницькій області до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду, роз`яснено право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 49 КК України передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки давності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Вказаний правовий висновок сформульований у постанові ВС від 26.03.2020 № 730/67/16-к.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати ККС у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 455/229/17 звернув увагу, що дотримання умов, передбачених статтею 49 КК України, є безумовною та обов`язковою для суду підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть якщо особа свою вину не визнає (аналогічну позицію викладено в постановах ВС від 30 червня 2021 року у справі № 362/2406/17, від 2 лютого 2021 року у справі № 175/2118/13?к).

ЄСПЛ у рішенні від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (скарга № 21722/11) звернув увагу національних судів, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобіганню будь?якій несправедливості, яка могла би виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення стосовно подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Зі змісту ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 29.11.2019 у справі № 686/19175/16-к вбачається, що ОСОБА_3 перебуваючи в приміщені ВАТ «АК АДВІС», що розташоване в м. Хмельницькому по вул. Чорновола, 88, отримавши за невстановлених обставин документи і інформацію про ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яка була необхідна для оформлення пільгової пенсії, маючи доступ до фінансових та кадрових документів підприємства, підробила пакет документів необхідних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі яких :

ОСОБА_5 нараховано і в період часу з 02.10.2007 по 30.06.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 83 215,79 грн.

ОСОБА_6 нараховано і в період часу з 23.08.2002 по 30.06.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 72 648,92 грн.

ОСОБА_7 нараховано і в період часу з 22.07.2005 по 31.07.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 34 677,11 грн.

ОСОБА_8 нараховано і в період часу з 14.04.2009 по 30.06.213 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 42 492,74 грн.

ОСОБА_9 нараховано і в період часу з 31.10.2008 по 30.06.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 82 916,81 грн.

ОСОБА_10 нараховано і в період часу з 13.02.2006 по 31.07.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 11 036,86 грн.

ОСОБА_11 нараховано і в період часу з 02.06.2010 по 30.06.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 39 530,28 грн.

ОСОБА_12 нараховано і в період часу з 19.12.2005 по 31.07.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 100 356,14 грн.

ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні ВАТ «АК АДВІС», що розташоване в м. Хмельницькому по вул. Чорновола, 88, отримавши за невстановлених обставин документи і інформацію про ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яка була необхідна для оформлення пільгової пенсії, маючи доступ до фінансових та кадрових документів підприємства підробили пакет документів необхідних для призначення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі яких :

ОСОБА_13 нараховано і в період часу з 01.11.2002 по 31.08.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 45 041,06 грн.

ОСОБА_14 нараховано і в період часу з 21.04.2007 по 30.06.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 76 036,63 грн.

ОСОБА_15 нараховано і в період часу з 22.09.2006 по 31.07.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 80 091,80 грн.

ОСОБА_16 нараховано і в період часу з 10.08.2000 по 31.08.2013 роки безпідставно виплачено пенсію за віком на пільгових умовах на загальну суму 87 416,47 грн.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

З наданого представником позивача розрахунку шкоди вбачається, що ГУ ПФ України в Хмельницькій області на підставі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з пенсіонерів стягувались суми надміру виплаченої пенсії, при цьому станом на 01.12.2021 наявний залишок нестягнутих сум:

ОСОБА_5 - 59825,07 грн., ОСОБА_13 - 18671,11 грн., ОСОБА_7 - 14589,18 грн., ОСОБА_6 70064,52 грн., ОСОБА_14 72020,55 грн., ОСОБА_15 80091,80 грн., ОСОБА_16 47596,34 грн., ОСОБА_8 22164,47 грн., ОСОБА_9 62617,49 грн., ОСОБА_17 16577,04 грн., ОСОБА_10 6116,38, ОСОБА_12 66887,91грн., всього на суму 531063,86грн.

У зв`язку із смертю вказаних осіб, ГУ ПФ України в Хмельницькій області припинило стягнення суми надміру виплачених пенсій, і звернулось до суду про солідарне стягнення 531063,86 грн. з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

Таким чином, вину особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України, частина 1 статті 17 КПК України та частина 2 статті 2 КК України) з дотриманням гарантій доведення вини особи «поза розумним сумнівом» та позиції ЄСПЛ.

Так, в рішенні ЄСПЛ від 6 жовтня 2020 року у справі «Агапов проти Росії» (скарга № 52464/15), вказано, що вина особи повинна підтверджуватися виключно обвинувальним вироком суду.

Враховуючи приписи ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відсутність обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про недоведеність позову, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку із відмовою у позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 30, 48, 76, 81, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, ст.ст. 1166 ЦК України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

ухвалив:

В позові Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне відшкодування завданої шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, , м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10.

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду 06.05.2022 року.

Суддя: