ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3471/22 Справа № 204/341/16 Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за заявою ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо Державної казначейської служби України.

Заява мотивована тим, що 06 червня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська задовольнив позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 91 788,80 грн. по справі № 204/341/16-ц. Після ухвалення зазначеного рішення ОСОБА_1 отримала виконавчий лист і мала намір пред`явити його до виконання. Боржник ухиляється від добровільного виконання покладених на нього зобов`язань. В установлений законом строк ОСОБА_1 не змогла подати виконавчий лист до примусового виконання, оскільки він був втрачений у процесі його виконання. Підтвердженням даного факту є те, що після сплину строку виконавчого листа борг не було сплачено. У подальшому заявник надіслав лист до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо результату виконання виконавчого листа. Згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 13 грудня 2021 року, виконавчий лист Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 204/341/16-ц не перебуває на виконанні у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, а отже був втрачений. Вважає, що встановлений законом трирічний строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин та просить його поновити.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено /а.с. 94-96/.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала на апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити її заяву.

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалися.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи вимоги заяви ОСОБА_1 по суті, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року у цивільній справі № 204/341/16-ц позов ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди задоволено та стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в розмірі 91 788,80 грн, а також стягнуто на користь держави судові витрати у розмірі 917,88 грн (а.с.50-53).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернуто передчасно подану апеляційну скаргу на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Красногвардійського Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди (а.с.74).

Зазначене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року у цивільній справі № 204/341/16-ц набрало законної сили 21 вересня 2016 року (а.с.74).

Із заявою про видачу виконавчого листа у справі заявник звернулася до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська лише 03 грудня 2020 року та 10 грудня 2020 року вона отримала виконавчий лист у справі (а.с.79).

З відповіді Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 13 грудня 2021 року №04-11-11/20581 вбачається, що станом на 10 грудня 2021 року виконавчий лист Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/341/16-ц від 07 грудня 2020 року не перебуває на виконанні у Головному управлінні (а.с.82).

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з недоведеності ОСОБА_1 поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до примусового його виконання, тоді як стягувач був обізнаний про те, що жодних коштів від боржника за виконавчим листом не надходить, а отже виконання судового рішення не відбувається, однак стягувач ОСОБА_1 протягом тривалого часу не пред`являла виконавчий лист до виконання та взагалі не цікавилася ходом виконання судового рішення, із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання звернувся до суду лише у грудні 2021 році, тобто більше ніж через 5 років після набрання рішенням законної сили, при цьому не навела жодної поважних обставин неможливості пред`явлення виконавчого листа до виконання у встановлений законом трирічний строк, які не залежали від волі стягувача, що за правилом ч.ч.1,2 ст. 433 ЦПК України, ст. ст. 12, 81 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні такої заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновокм суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в діючий на момент подачі заяви редакції) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому поважними причинами пропуску для пред`явлення виконавчого листа до виконання можуть бути причини, що є об`єктивними та не залежали від стягувача.

Як встановлено судом першої інстанції з відомостей, зазначених у відповіді Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 13 грудня 2021 року №04-11-11/20581, що станом на 10 грудня 2021 року виконавчий лист Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/341/16-ц від 07 грудня 2020 року не перебуває на виконанні у Головному управлінні (а.с.82), а із заявою про видачу виконавчого листа у справі заявник звернулася до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська лише 03 грудня 2020 року та 10 грудня 2020 року вона вперше отримала виконавчий лист у справі (а.с.79).

Доводи апелянта про те, що вона зверталась до суду із заявою про отримання виконавчого листа та в подальшому його отримала, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки будь-яких письмових доказів, в розумінні ст.76 ЦПК України, щоб підтверджували б обставини, що обґрунтовують вимоги, ОСОБА_1 не надала як до суду першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги, як і не надавала певних доказів пред`явлення виконавчого листа до виконання, за твердженнями апелянта, до Державної казначейської служби України, щоб могло бути належним підтвердженням вчинення дій в період часу, встановленого для виконання судового рішення, в силу ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, у суду були всі наявні підстави для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ст. 376 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О.Макаров