Справа № 274/166/22
Провадження № 2/0274/115/22
Рішення

Іменем України

16.05.2022 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

В с т а н о в и в :

В січні 2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на її користь аліменти, на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 2000,00 грн., у зв"язку із навчанням та до досягнення сином 23х років, за умови, що він буде продовжувати навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 13.07.2007 з відповідача було стягнуто аліменти на її користь, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку ( доходів) відповідача, щомісячно. Після досягнення сином повноліття відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти на утримання сина нічим не коментуючи свою відмову. На даний час їх син навчається в ПТУ № 4 м. Бердичева, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2022 та знаходитися на неповному державному забезпеченні. Зазначає, що дитині потрібні нові підручники, зошити, кишенькові кошти для проїзду та харчування. Їй самій надзвичайно тяжко утримувати сина одноособово. Вважає, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти в розмірі по 2000,00 грн. без погіршення його матеріального стану.

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду від 25.01.2022 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін ( а.с.19).

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, вказала, що після досягнення сином повноліття відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Вона отримує мінімальну заробітну плату, сама утримує сина. Син навчається і отримує стипендію щомісячно в розмірі 1150 грн.

Відповідач в судовому заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що синові вже виповнилося 18 років, тому він може заробляти сам собі на життя, в нього пенсія 4800 грн., він ніде не працює.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьком є ОСОБА_5 ( а.с. 10).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.07.2007 року в цивільній справі № 2-1434/07 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, позов ОСОБА_6 задоволено, розірвано шлюб між сторонами по справі та стягнуто з ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_6 , аліменти на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку ( доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2007 року і до повноліття дитини ( а.с.9).

Як вбачається з довідки № 470 від 14.12.2021, виданої т.в.о. директора ПТУ № 4 м. Бердичева, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається в ПТУ № 4 м. Бердичева з 01.09.2019 по 30.06.2022 і знаходиться на неповному державному забезпеченні. Денна форма навчання ( а.с.11).

Згідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_1 дійсно працює продавцем продовольчих товарів ФОП ОСОБА_8 , її заробітна плата за період з 01.06.2021 по 30.11.2021 становить 36500,74 грн ( а.с.12).

Як вбачається з довідки № 34, від 12.02.2009 р.н., виданої начальником СГІРФО Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прописаний АДРЕСА_1 з 28.03.2007 року по паспорту серії НОМЕР_1 вид. Бердичівським МВ УМВС України в Житомирській області від 26.12.2007 року. Паспорт виданий в зв"язку з порчею з Вінник на ОСОБА_9 ( а.с. 13).

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 та ст. 142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту ст. 182, ч.ч. 1,2 ст. 199, ст. 200 СК України вбачається, що міра (розмір) участі батьків в утриманні дитини до досягнення нею повноліття та утриманням повнолітнього у зв`язку з продовженням навчання, - є рівною, оскільки не лише батько зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину та повнолітнього, який навчається, але такий обов`язок покладається й на матір, можливість нею надавати утримання, при цьому необхідно враховувати: чи є реальна потреба повнолітнього, який навчається, у матеріальній допомозі на навчання; чи є можливість надання одному з батьків (зокрема, батькові) матеріальної допомоги повнолітньому, який навчається; чи є обставини, зазначені у ст. 182 СК України, які впливають на можливість надання допомоги повнолітньому, який навчається, а саме, наявність у платника аліментів інших дітей (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що у зв`язку із стаціонарним навчанням син сторін позбавлений можливості працевлаштуватися та самостійно утримувати себе, а отже, потребує матеріальної допомоги від батьків.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, неможливість його працевлаштування, незадовільний стан здоров`я або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів суду надано не було.

Враховуючи те, що син сторін отримує стипендію в розмірі 1150,00 грн., суд частково задовольняє позовні вимоги позивачки, та вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1500 грн.,щомісячно, до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - 12.01.2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 744,30 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави ( пропорційно до задоволених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 12-13,76-81, 141, 247,258 -259,263- 265, 273, 354, 355,430 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Марьїнка, Марьїнського району, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , пенсіонера, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , в розмірі по 1500 ( одна тисяча п"ятсот ) грн. щомісячно, починаючи з 12.01.2022 року і до закінчення навчання - 30.06.2022 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 744 грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 травня 2022 року.

Суддя Т.М.Вдовиченко