Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1280/21 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/1280/21 за позовом ОСОБА_1 до Горщиківської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та права на завершення приватизації земельних ділянок

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_2 ,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Горщиківської сільської об`єднаної територіальної громади. Просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності: на житловий будинок АДРЕСА_1 , та на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Правда» с.Давидки Коростенського району Житомирської області на підставі сертифіката серії ЖТ №0102652, виданого Коростенською райдержадміністрацією 14 травня 1997 року, а також права на спадкування права на продовження приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га в АДРЕСА_1 , виділених виконкомом Давидківської сільської ради народних депутатів рішенням від 16 грудня 1993 року №28 та рішенням 37 сесії V скликання Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 30 вересня 2009 року №180, що залишилося після смерті спадкодавця, його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він проживає в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . За життя, 29 квітня 2020 року, мати склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Горщиківської сільської ради, яким все своє майно, яке буде їй належати на момент смерті, заповіла йому. Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно з відповіді нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 на підставі його заяви про прийняття спадщини 19 листопада 2020 року заведена спадкова справа. Інші спадкоємці із заявами про прийняття (відмову від прийняття спадщини) не зверталися. Житловий будинок належав ОСОБА_4 , тобто його батьку, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті якого на підставі положень ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) прийняла дружина ОСОБА_3 , тобто його мати, але не оформила своїх спадкових прав на вказане майно. Державна реєстрація права власності на житловий будинок не проведена. Йому було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не може бути видане, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на це нерухоме майно. Виписка сільської ради із погосподарської книги за 1996-2000 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) про належність будинку на праві приватної власності батьку не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця. Посилається на те, що у даному випадку, право власності на нерухоме майно, збудоване спадкодавцем до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнання державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року №6-54цс12). За таких обставин, йому рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання у судовому порядку, оскільки у разі відсутності належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, видача свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату неможлива.

Разом із тим, після смерті батька нотаріусом на ім`я матері 11 серпня 2005 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Правда» в с.Давидки Коростенського району Житомирської області, належну ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії ЖТ №0102652, виданого Коростенською райдержадміністрацією 14 травня 1997 року. Крім того, рішеннями виконкому Давидківської сільської ради від 16 грудня 1993 року №28 та Давидківської сільської ради від 30 вересня 2009 року №180 батькові безоплатно передані у приватну власність земельні ділянки в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га згідно з додатком 1 та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га згідно з додатком 2. Вказані земельні ділянки батько та матір не приватизували. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю або укладення спадкодавцем правочину щодо набуття права власності на земельну ділянку; виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами меж земельної ділянки; одержання акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримані, право власності на земельну ділянку не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, але розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємець має право звертатися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. За таких обставин, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2022 року позов задоволений частково. Визнано право ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою таке право було успадковане після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а також на право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП «Правда» с. Давидки Коростенського району Житомирської області на підставі сертифіката серії ЖТ №0102652, виданого 14 травня 1997 року, відмовлено.

ОСОБА_1 , частково не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через представника адвоката Волкова С.М., подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволені вимоги про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що наявними в матеріалах справи доказами доведено, що спірний житловий будинок побудований батьком позивача на земельній ділянці, відведеній під будівництво на підставі розпорядження Давидківської сільської ради Коростенського району Житомирської області та не вважається збудованим самочинно. Відомості про житловий будинок, як завершений будівництвом, були внесені до погосподарської книги. ОСОБА_1 , як спадкоємець, має право на спадкування всіх майнових прав свого спадкодавця, у тому числі, і на житловий будинок, який його спадкодавець, у свій час, успадкувала після смерті чоловіка, але прав на нього не оформила. Відступлення від площі забудови не є безумовною підставою для визнання його самовільним в розмінні ст.376 ЦК України. Вважає, що суд зробив передчасний висновок, що будівництво будинку спадкодавцем здійснювалося незаконно, без з`ясування всіх обставин. Окрім того, не може вважатись самовільним будівництвом внесення незначних змін до будови шляхом незначних добудов чи перебудов. Площа та конфігурація будинку, якщо і були змінені, то такі зміни були незначними і такі обставини не можуть бути перешкодою для визнання права позивача та фактичного позбавлення його права на оформлення прав на спадкове майно. Верховний Суд у постанові від 04 травня 2022 року в справі №372/4235/19 дійшов висновку про те, що незначні відхилення від проекту не можуть свідчити про втрату спадкоємцем відповідного права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи до суду не з`явилися. Представник ОСОБА_1 адвокат Волков С.М. спрямував до суду клопотання про розгляд справи без його участі, пославшись на територіальну віддаленість місця проживання та роботи від місця знаходження суду, де має відбутися судове засідання. Горщиківська сільська рада про причину неявки свого представника не повідомила. Відповідно до частини третьої ст.131 ЦПК України вважається, що представник сільської ради не з`явився в судове засідання без поважних причин. Сільська рада клопотання про відкладення розгляду справи не спрямовувала. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість частини рішення суду першої інстанції, яким задоволена вимога про визнання за позивачем права в порядку спадкування за заповітом на завершення приватизації земельних ділянок, а також у частині відмови у задоволені вимоги про визнання за позивачем у порядку спадкування за заповітом права на земельну частку пай, оскільки в цих частинах судове рішення не оскаржено в апеляційному порядку.

Водночас, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у оскарженій частині, тобто в частині вимоги про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в оскарженій частині, тобто в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок із господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, суд першої інстанції виходив із того, що на час смерті батька позивача житловий будинок мав загальну площу 45 кв.м, житлову - 30 кв.м, а з технічного паспорта, виготовленого 24 листопада 2020 року, слідує, що загальна площа будинку становить 59,7 кв.м, житлова - 35,1 кв.м, допоміжна 14,3 кв.м, що доводить перебудову/добудову. Докази того, що така перебудова/добудова проводилася за життя спадкодавця відсутні. Дозвільні документи, які б вказували, ким та коли було проведено перебудову/добудову в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює визнання права власності на вказане нерухоме майно за позивачем.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Відповідно до п.1 частини другої ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст.ст.1217,1218 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За положеннями ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що з 09 травня 1964 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11,14)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13), а ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Випискою від 13 листопада 2020 року №232/04.-04 із погосподарської книги Горщиківської сільської ради с.Давидки за 1996-2000 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) підтверджується, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с.25). Рік побудови 1960.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, який 29 квітня 2020 року посвідчений секретарем виконкому Горщиківської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Виходячи із презумпції правомірності правочину, оскільки матеріалами справи не доведено протилежного, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області 11 серпня 2005 року видано ОСОБА_3 , як спадкоємцю майна ОСОБА_4 (чоловіка), свідоцтво про право на спадщину за законом на наступне спадкове майно: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Правда» с. Давидки Коростенського району Житомирської області, належного померлому на підставі сертифіката серії ЖТ №0102652, виданого Коростенською райдержадміністрацією 14 травня 1997 року, та грошовий вклад, що знаходиться у відділенні ощадного банку згідно з ощадної книжки на ім`я померлого (а.с.27). У матеріалах справи відсутні докази визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним за рішенням суду.

Технічним паспортом, який виготовлений 24 листопада 2020 року на ім`я позивача, також підтверджується, що житловий будинок АДРЕСА_1 побудований у 1960 році (а.с.17-21).

Із листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 21 січня 2021 року №6/02-14 слідує, що позивач звернувся із питанням надання роз`яснення з приводу оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с15). У листі зазначено, що спадкова справа №367/2020 після смерті ОСОБА_3 заведена 19 листопада 2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері. ОСОБА_3 на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини (відмову від прийняття спадщини) не зверталися. Житловий будинок належав ОСОБА_4 чоловіку спадкодавиці, згідно з виписки із погосподарської книги Горщиківської сільської ради с.Давидки Коростенського району Житомирської області за 1996-2000 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 29 грудня 2012 року не проводилася. З наданих документів встановлено, що правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок відсутні, а виписка сільської ради про належність будинку ОСОБА_4 не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця. Рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання в судовому порядку.

Із вищевикладеного вбачається, що після смерті у 2000 році ОСОБА_4 , тобто батька позивача, спадщина відкрилася за законом та в силу положень ст.549 ЦК УРСР (1963 року) спадщину прийняла дружина ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, яка проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 на час його смерті (тобто, фактично вступила у володіння спадковим майном житловим будинком). ОСОБА_3 оформила право на спадщину після смерті чоловіка на всю земельну частку (пай) та весь грошовий вклад, отримавши у 2005 році свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач не оспорив свідоцтво про право на спадщину за законом. За життя ОСОБА_3 , мати позивача, зробила розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповідала усе, що буде їй належати на день смерті, позивачу. Після смерті у 2020 році ОСОБА_3 спадщина відкрилася за заповітом. Позивач проживав із матір`ю на день її смерті та упродовж шести місяців подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після її смерті, тобто спадщину прийняв. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, яким охоплено все майно, що залишилося після смерті матері, у тому числі житловий будинок, який вона успадкувала після смерті чоловіка, але на себе не оформила. Позивач після смерті матері спадщину прийняв, але оформити право власності на житловий будинок у порядку спадкування після смерті матері не може, скільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що побудований батьком у 1960 році до укладення шлюбу із матір`ю.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року №95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Реєстрація (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 (далі-Порядок).

Згідно з п.42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачі будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що посвідчує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Для проведення державної реєстрації прав власності на об`єкти, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Пунктом 43 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на об`єкти, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених п.42 цього Порядку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Отже, з наведених норм закону вбачається до спірний житловий будинок із господарськими будівлями не потребував обов`язкового прийняття в експлуатацію, оскільки збудований до 05 серпня 1992 року (у 1960 році), а тому ОСОБА_3 набула за життя право власності на вказане домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, яке (у тому числі, житловий будинок із господарськими будівлями) увійшло до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті у порядку спадкування за заповітом та яку успадкував її син ОСОБА_1 , який не може оформити спадкові права через відсутність на житловий будинок правовстановлюючих документів у зв`язку з відсутністю обов`язкової необхідності після його побудови у 1960 році у сільській місцевості приймати об`єкт до експлуатації та відповідно проводити державну реєстрацію права власності, враховуючи, що чинне законодавство до 1992 року передбачало у сільській місцевості погосподарський облік. Окрім того, ОСОБА_4 попередньо рішенням виконкому Давидківської сільської ради від 16 грудня 1993 року№28, із остаточним вирішенням питання на сесії відповідної ради, передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування спірного житлового будинку і господарських будівель.

Неспівпадіння у метражі за випискою з погосподарської книги Горщиківської сільської ради із технічним паспортом, виготовленим у 2020 році, не тягне втрати спадкоємцем права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки не доведено самовільної забудови та у виписці не зазначено дати проведення обміру загальної та житлової площі житлового будинку, а тому не доведено, що добудова мала місце після 1992 року.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд відповідно до положень ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок із надвірними будівлями та постановляє в цій частині нове судове рішення, яким визнає за позивачем право власності на спірний житловий будинок із надвірними будівлями у порядку спадкування за заповітом, що відкрилася після смерті матері.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 квітня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок із надвірними будівлями скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок із надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: