Справа №303/9372/22 2/303/2333/22 ряд.стат.звіту №68
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м.Мукачево Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Монич В.О.

при секретарі Годьмаш О.В.

Справа №303/9372/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

29 листопада 2021 року позивач Публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», в свою чергу правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KF 48031, за умовами якого відповідачу ОСОБА_1 надано кредит у сумі 10 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір №1859, за умовами якого в іпотеку передано домоволодіння, до складу якого входить: житловий будинок загальною площею 89,0 м. кв, житловою площею 57,9 кв. м, на плані значиться в літері «А», споруди «№ 1-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 30 вересня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № KF 52662, за умовами якого ОСОБА_1 , надано кредит в сумі 8 000 доларів США.З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № KF 52662 30 вересня 2008 року та кредитним договором № KF 48031 від 25 березня 2008 року і банком ОСОБА_5 , укладено іпотечний договір №5176 від 30 вересня 2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано: земельну ділянку площею 0,0800, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Іпотекодавець ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, про що банку стало відомо 06 червня 2011 року. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2011 рою справі № 2-1916/11, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ФольксБанк» заборгованість за кредити договором № KF 48031 від 25 березня 2008 року в сумі 10 842,92 доларів США, що еквівалентно 86 368 грн. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду у справі №2-1911/11, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ФольксБанк» заборгованість за кредитним договором №KF 52662 від 30 вересня 2008 року в сумі 9 231,6 доларів США, що станом на 21 квітня 2011 року становить 73 534,02 грн. В позові до ОСОБА_5 відмовлено. Однак, на сьогоднішній борг не погашено. Тому, просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KF48031 від 25 березня 2008 року в розмірі 11 710.81 доларів США + 30 888,35 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 7823,18 доларів США; заборгованість по процентах 3 887,63 доларів США; витрати за претензійно-позовну роботу - 30888,35 грн., та за кредитним договором №KF52662 від 30 вересня 2008 року у розмірі 9 239, 80 доларів США з яких: заборгованість по кредиту - 6006,11 доларів США; заборгованість по процентах - 3233,69 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ухвалою суду від 16.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

01 березня 2022 року від представника відповідачів ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги є незаконними, посилаючись на те, що судовими рішеннями визначено розмір заборгованості за кредитними договорами, підстави для продовження нарахування відсотків за кредитними договорами після їх дострокового припинення відсутні (правова позиція ВП ВС від 04 липня 2008 року у справі №310/11534/13-ц) а тому заявлений позивачем збільшений розмір заборгованості, в т.ч. із нарахуванням 30 888,35 грн. за претензійно-позовну роботу, є неправомірним. Крім того, позовні вимоги заявлені із пропуском строку позовної давності та просить у задоволенні позовних вимог відмовити з цієї підстави.

29 квітня 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що строк позовної давності не пропущено, так як 23 червня 2011 року ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК») отримав відповідь про те, що після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу №1302/2008 року, однак ніхто за оформленням спадщини не звертався. З повідомлення Новодавидківської сільської ради № 456/02-20 від 02 листопада 2016 року, яку Банком отримано 07 листопада 2016 року за вхідним №22646, вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_5 є: дружина померлого - ОСОБА_1 , та діти померлого: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не відмовились від прийняття спадщини. Тобто, про коло спадкоємців, які прийняли спадщину (успадкували предмет іпотеки) за померлим ОСОБА_5 , банку стало відомо 07 листопада 2016 року. З позовом до суду, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві банк звернувся 19 травня 2017 року. Про коло спадкоємців, які прийняли спадщину (успадкували предмет іпотеки) за померлим ОСОБА_5 , банку достеменно стало відомо 07 листопада 2016 року. З позовом до суду, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві банк звернувся 19 травня 2017 року. А це означає, що позовна давність шляхом пред`явлення банком позову від 15.05.2017 переривалася саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Тобто, у даному випадку строк позовної давності для звернення стягнення з позовною заявою до суду позивачем не пропущений. Щодо вимоги Позивача про стягнення 30 888,35 грн. витрат за претензійно-позовну роботу зазначає, що п. 4 Іпотечного договору № 1859 від 04 квітня 2008 року за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням, включаючи сплату процентів, а також відшкодувати витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитки завдані порушенням основи зобов`язання чи умов даного договору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», в свою чергу правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KF 48031, за умовами якого відповідачу ОСОБА_1 надано кредит у сумі 10 000 доларів США (а.с.19).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір №1859, за умовами якого в іпотеку передано домоволодіння, до складу якого входить: житловий будинок загальною площею 89,0 м. кв, житловою площею 57,9 кв. м, на плані значиться в літері «А», споруди «№ 1-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.26-28).

30 вересня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № KF 52662, за умовами якого ОСОБА_1 , надано кредит в сумі 8 000 доларів США (а.с.22).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № KF 52662 30 вересня 2008 року та кредитним договором № KF 48031 від 25 березня 2008 року і банком ОСОБА_5 , укладено іпотечний договір №5176 від 30 вересня 2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано: земельну ділянку площею 0,0800, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29-32).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 вересня 2011 рою справі № 2-1916/11, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ФольксБанк» заборгованість за кредити договором № KF 48031 від 25 березня 2008 року в сумі 10 842,92 доларів США, що еквівалентно 86 368 грн. (а.с.10,11).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду у справі №2-1911/11, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ФольксБанк» заборгованість за кредитним договором №KF 52662 від 30 вересня 2008 року в сумі 9 231,6 доларів США, що станом на 21 квітня 2011 року становить 73 534,02 грн. В позові до ОСОБА_5 відмовлено (а.с.12,13).

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є : 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16 та зроблено висновок, що «звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно ст.37 Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У пунктах 25 - 27 іпотечного договору № 1859 від 04 квітня 2008 року та розділі 7 іпотечного договору № 5176 від 30 вересня 2008 року передбачено право іпотекодержателя на продаж від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу (а.с.26-28, 29-32, 33).

Оскільки сторони в іпотечних договорах передбачили спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі, то позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві, є неналежним способом захисту.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», , м.Київ, вул..С.Петлюри, буд.30, поштовий індекс 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , мешканка АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2022 року.

Головуючий В.О.Монич