КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/8253/2022 Головуючий у І інстанції - Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

установив:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до його подачі, мотивуючи свої вимоги тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 02 жовтня 2014 року було укладено шлюб.

Проте сімейне життя не склалося та у зв`язку із початком військових дій заявниця разом із дітьми змушена була залишити територію України та знаходиться за її межами.

Користуючись відсутністю заявниці, ОСОБА_1 без згоди останньої, почав відчужувати спільне майно подружжя, шляхом розміщення відповідних об`яв на спеціалізованих інтернет ресурсах.

З метою недопущення порушення прав заявника, до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було скеровано заяву про забезпечення позову про поділ майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (суддя Боєв Є.С.) від 09 серпня 2022 року (справа №336/3627/22) частково задоволено заяву про забезпечення позову, а саме винесено заборону будь-яким особам вчиняти дії, направлені на відчуження, передачу права керування та розпорядження стосовно транспортних засобів: HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 26.02.2021 року, № куз. НОМЕР_1 ; HYUNDAI SONATA 2014 р.в. колір - сірий, дата реєстрації 30.09.2021 року, № куз. НОМЕР_2 ; AUDI Q7 2020 р.в., колір - синій, дата реєстрації 05.11.2021 року, № куз. НОМЕР_3 н.з. НОМЕР_4 ; HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - чорний, 20.01.2022 року, № куз. НОМЕР_5 , н.з. НОМЕР_6 ; - КІА К5 2017 р.в. колір - білий, дата реєстрації 22.01.2022 р., № куз. НОМЕР_7 н.з. НОМЕР_8 ; HYUNDAI SONATA 2018 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 10.02.2022 року, № куз НОМЕР_9 ; КІА К5 2017 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 08.02.2022 р., № куз. НОМЕР_10 ; КІА К5 2016 р.в. колір - синій, дата реєстрації 30.09.2021 р., № куз. НОМЕР_11 н.з. НОМЕР_12 ; HYUNDAI SONATA 2019 р.в., колір - білий, дата реєстрації 20.01.2022 року, № куз. НОМЕР_13 н.з. НОМЕР_14 .

Вказані у заяві транспортні засоби, на які заявник просить накласти арешт є спільним майном подружжя, бо воно було придбано під час шлюбу та в інтересах сім`ї, та знаходилось у користуванні ОСОБА_1 , окрім транспортного засобу KIA SORENTO, 2018 р.в. № куз НОМЕР_15 н.з. НОМЕР_16 , який перебуває у користуванні у заявника.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2022 року (справа №336/3949/22) було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.

19 серпня 2022 року заявник шляхом направлення повідомлення за допомогою месенджера повідомила ОСОБА_1 про наявність ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2022 року (справа №336/3627/22) про заборону відчуження спільного майна.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 було відомо про існування ухвали суду про заборону будь-яким особам вчиняти дії, направлені на відчуження, передачу права керування та розпорядження стосовно транспортних засобів, останній відчужив транспортні засоби ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією, яка міститься у листі ГСЦ МВС України №31/771АЗ-6040-2022 від 30 серпня 2022 року.

Відтак, ОСОБА_1 здійснив дії щодо відчуження спільного майна подружжя з метою уникнути його розподілу між подружжям та ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявника, у зв`язку із чим остання має намір звернутися до суду із з позовною заявою про визнання договорів купівлі-продажу транспортних засобів недійсними.

Просила суд, накласти арешт на транспортні засоби, власником яких є ОСОБА_3 , а саме:

- транспортний засіб HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - чорний, № куз. НОМЕР_1 .

- транспортний засіб HYUNDAI SONATA 2014 р.в. колір - сірий, № куз НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб AUDI Q7 2020 р.в., колір - синій, № куз. НОМЕР_3 ;

- транспортний засіб HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - чорний, № куз. НОМЕР_5 ;

- транспортний засіб KIA K5 2017 р.в. колір - білий, № куз. НОМЕР_7 ;

- транспортний засіб HYUNDAI SONATA 2018 р.в., колір - чорний, № куз НОМЕР_9 ;

- транспортний засіб KIA K5 2017 р.в., колір - чорний, р., № куз. НОМЕР_17 ;

- транспортний засіб KIA K5 2016 р.в. колір - синій, № куз. НОМЕР_11 ;

- транспортний засіб HYUNDAI SONATA 2019 р.в., колір - білий, № куз. НОМЕР_13 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до його подачі задоволено.

Накладено арешт на вищевказані транспортні засоби, власником яких є ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 09 серпня 2022 року вже прийнято рішення за аналогічною заявою ОСОБА_2 .

Апелянт вважає, що в даному випадку має місце зловживання процесуальними правами з боку ОСОБА_2 , оскільки до різних судів подано декілька заяв про забезпечення позову до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно резолютивної частини оскаржуваної ухвали, роз`яснено заявнику право подати позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали.

Останнім днем подання позовної заяви є 17 вересня 2022 року, однак згідно даних сайту Судова влада, позовна заява про визнання недійсним договору купівлі-продажу зареєстровано в суді 21 вересня 2022 року.

Звертає увагу, що заходи забезпечення позову скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви у строк визначений законом.

Просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив, мотивуючи його тим, що доводи апелянта про прийняття судом аналогічного судового рішення з аналогічною підставою заяви є безпідставними та необґрунтованими.

Так, з початком бойових дій на території України ОСОБА_2 разом з дітьми виїхала за межі України.

Користуючись відсутністю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 без її згоди почав відчужувати спільне майно подружжя, що підтверджується інформацією, яка міститься у листі ГСЦ ВС України №31/548АЗ-3300-2022 від 12 липня 2022 року та інформацією розміщеною на веб ресурсі auto.ria.com.

З метою недопущення порушення прав ОСОБА_2 , до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було скеровано заяву про забезпечення позову про поділ майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2022 року у справі №336/3627/22 було частково задоволено заяву про забезпечення позову, а саме винесено заборону будь-яким особам вчиняти дії, направлені на відчуження, передачу права керування та розпоряджання стосовно транспортних засобів.

Отже, судом у справі №336/3627/22 було застосовано забезпечення позову у виді заборони вчиняти певні дії.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 було відомо про існування ухвали суду про заборону будь-яким особам вчиняти дії, направлені на відчуження, передачу права керування та розпорядження стосовно транспортних засобів, останній відчужив транспортні засоби на користь ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією, яка міститься у листі ГСЦ МВС України №31/771АЗ-6040-2022 від 30 серпня 2022 року.

З огляду на те, що дозволу на відчуження спільного майна подружжя ОСОБА_2 не надавала, вона звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу транспортних засобів недійсними, а враховуючи те, що під час дії заборони на вчинення дій щодо відчуження транспортних засобів ОСОБА_1 відчужив транспортні засоби, то існував ризик відчуження спільного майна подружжя у майбутньому.

ОСОБА_2 до Дніпровського районного суду м. Києва було подано заяву про забезпечення позову (до подання позовної заяви), яку було задоволено оскаржуваною ухвалою та застосовано арешт до транспортних засобів.

Отже, Дніпровським районним судом було застосовано забезпечення позову у виді арешту майна.

Отже, доводи апелянта про те, що повторно іншим судом застосовано аналогічне забезпечення позову є необґрунтованими та спростовується тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2022 року застосовано забезпечення позову у виді заборони вчиняти певні дії, а в оскаржуваній ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року застосовано забезпечення позову у виді арешту майна.

Крім того, предмети позовів у двох зазначених вище справах є різними, склад учасників справи також є різним.

Також, не відповідають дійсності наведені апелянтом обставини про те, що позивач пропустила десятиденний строк для звернення до суду із позовом передбачений ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

Звертає увагу на те, що позовну заяву про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів було подано 16 вересня 2022 року через систему «Електронний суд», тобто протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником наведено обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду.

До заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви заявником долучено відповідні належні, допустимі та достовірні докази, що дають змогу пересвідчитися у тому, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно правил ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Саме по собі накладення арешту на об`єкт рухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

По справі встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2022 року у справі №336/3627/22 частково задоволено заяву про забезпечення позову, предметом якого є поділ майна подружжя, а саме заборонено будь-яким особам вчиняти дії, направлені на відчуження, передачу права керування та розпорядження стосовно транспортних засобів: HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 26.02.2021 року, № куз. НОМЕР_1 ; HYUNDAI SONATA 2014 р.в. колір - сірий, дата реєстрації 30.09.2021 року, № куз. НОМЕР_2 ; AUDI Q7 2020 р.в., колір - синій, дата реєстрації 05.11.2021 року, № куз. НОМЕР_3 н.з. НОМЕР_4 ; HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - чорний, 20.01.2022 року, № куз. НОМЕР_5 , н.з. НОМЕР_6 ; - КІА К5 2017 р.в. колір - білий, дата реєстрації 22.01.2022 р., № куз. НОМЕР_7 н.з. НОМЕР_8 ; HYUNDAI SONATA 2018 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 10.02.2022 року, № куз НОМЕР_9 ; КІА К5 2017 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 08.02.2022 р., № куз. НОМЕР_10 ; КІА К5 2016 р.в. колір - синій, дата реєстрації 30.09.2021 р., № куз. НОМЕР_11 н.з. НОМЕР_12 ; HYUNDAI SONATA 2019 р.в., колір - білий, дата реєстрації 20.01.2022 року, № куз. НОМЕР_13 н.з. НОМЕР_14 .

Разом з тим, ОСОБА_1 відчужив вищевказані транспортні засоби ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією, яка міститься у листі ГСЦ МВС України №31/771АЗ-6040-2022 від 30 серпня 2022 року.

Відтак, ОСОБА_1 здійснив дії щодо відчуження спільного майна подружжя, у зв`язку із чим ОСОБА_2 мала намір звернутися до суду із позовною заявою про визнання договорів купівлі-продажу транспортних засобів недійсними.

Таку позовну заяву ОСОБА_2 подала до Дніпровського районного суду м. Києва 16 вересня 2022 року, шляхом реєстрації її у системі «Електронний суд», внаслідок чого позивачкою було дотримано вимоги ч. 4 ст. 152 ЦПК України, яка регламентує те, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На думку колегії суддів, існує наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції перевіривши обставини, якими заявник обґрунтовував наявність підстав для забезпечення позову, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 25 січня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба