Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/99/21
Провадження №: 2/332/28/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: Марченко Н.В.

За участю секретаря: Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 28 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк» було укладено Кредитний договір № 231858.

23.03.2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір №2 про відступлення боргів. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 11111,78 грн., з яких: 5459,72 грн. заборгованість за основним боргом, 2,06 грн. заборгованість за процентами, 5600 грн. заборгованість за комісією, 50 грн. штрафи, пені. У зв`язку із тим, що зобов`язання відповідач не виконала позивач просить стягнути зазначену суму боргу та понесені судові витрати.

Згідно відзиву на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. Так, відповідач вважає недоведеними періоду виникнення заборгованості за кредитним договором, а також вказує на розбіжності між розрахунком заборгованості та кредитним договором від 28.10.2013 та Графіком платежів до нього. Також вважає не доведеним право вимоги позивачем за указаним кредитним договором.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду Заводським районним судом м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду .

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог з підстави недоведеності права вимоги позивача за указаним кредитним договором, недоведеності періоду виникнення заборгованості за кредитним договором, розбіжностей між розрахунком заборгованості та кредитним договором і графіком платежів до нього.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

28 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк» було укладено договір № 231858 про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту на суму 8000 грн., з процентною ставкою по кредитному ліміту 0,01 % річних (а.с. 5-21).

23.03.2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір №2 про відступлення боргів, відповідно до умов якого ПАТ «Актабанк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених Договором, права вимоги Банку до позичальникові заставодавців та поручителів Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитним договором, договором поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно Додатку № 1до цього Договору (а.с. 27-30).

Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 року Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором в сумі 11111,78 грн., з яких: 5459,72 грн. заборгованість за основним боргом, 2,06 грн. заборгованість за процентами, 5600 грн. заборгованість за комісією, 50 грн. штрафи, пені. (а.с. 31).

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 як до боржника, що не виконала кредитні зобов`язання, є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів.

Суд не погоджується з позовними вимогами щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь банку комісії за обслуговування кредитного договору.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

У рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в своїй постанові від 27.11.2019 року, справа № 522/18855/16, провадження № 61-10934св19.

Виходячи з викладеного, положення кредитного договору, які встановлюють обов`язок відповідача по сплаті комісії за надання кредитних коштів (п. 2.1.2 Кредитного договору) та комісії за супроводження кредиту (п. 2.1.3 Кредитного договору) є такими, що не відповідають положенням Порядку надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, а отже їх нарахування банком є безпідставним, та їх стягнення з відповідача є незаконним.

Крім того, суд не погоджується з твердженнями представника відповідача про ненадання позивачем підтвердження права вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Так, позивачем надано : копія Повідомлення ТОВ"ФК"ЄАПБ" про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних Відповідача до бази персональних даних (а.с. 23), копія ПРОТОКОЛУ ЕЛЕКТРОННОГО АУКЦІОНУ від 15.03.2018 (а.с.24-25), копія платіжного доручення №14408 від 22 березня 2018 року (а.с.26), копія ДОГОВОРУ № 2 ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВ ВИМОГИ від 23.03.2018 (27-30), витяг з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (а.с.31),копія Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ"ФК"ЄАПБ" (а.с. 32-33), копія Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ"ФК"ЄАПБ" (34-35), копія Опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи від 03.05.2019 - для ознайомлення з Статутом ТОВ"ФК"ЄАПБ" (а.с. 36-37). Указані документи підтверджують доведеність права вимоги до ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 231858 про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту у розмірі 5511,78 грн., із яких: 5459,72 грн. заборгованість за основним боргом, 2,06 грн. заборгованість за процентами, 50 грн. штраф.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 5511 грн. 78 коп., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 11111 грн. 78 коп., задоволено на суму 5511 грн. 78 коп.) 2102 грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 5511 грн.78 коп./11111грн. 78 коп.=1042 грн. 65 коп.).

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул.. Симона Петлюри, 30, Реквізити ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк» суму заборгованості за договором № 231858 про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту кредитним договором в розмірі 5511,78 грн.(п`ять тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 78 копійок, з яких: 5459,72 грн. заборгованість за основним боргом, 2,06 грн. заборгованість за процентами, 50 грн. штраф. та судовий збір у сумі 1042 грн. 65 коп.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Суддя Н.В. Марченко