КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/16596/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8845/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Чирка С.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

20 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Стешенко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних,-

В С ТА Н О В И В :

У листопаді 2020 року позивачі звернулись до суду першої інстанції із позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року у справі №2604/28988/12 задоволено частково цивільний позов потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Стягнуто з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 233 070,5 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди та витрат пов`язаних з правовою допомогою.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2017 р. у цивільній справі № 755/7704/17 за прострочення виконання грошового зобов`язання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.08.2013 р. у кримінальній справі № 2604/28988/12 за період з 26.11.2013 р. по 30.04.2017 р. стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . індекс інфляції в розмірі 261 337,73 грн. та 3% річних - 24 003,06 грн., а всього 285 340,79 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 . індекс інфляції в розмірі 261 337,73 грн. та 3% річних - 24 003,06 грн., а всього 285 340 ,79 грн.

Вищезазначені судові рішення про стягнення коштів не виконані.

В зв`язку з невиконанням рішення судів ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь інфляційні витрати за період з 01.05.2017 по 30.09.2020 в розмірі 133 256,2 грн., 3% річних в розмірі 52 812,35 грн., а всього 186 068,55 грн., а ОСОБА_2 всуд стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати за період з 01.05.2017 по 30.09.2020 в розмірі 133 743,2грн., 3% річних в розмірі 53005,4 грн., а всього 186 748,6 грн.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2022року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в розмірі 59 345,63 грн., 3% річних в розмірі 23519,97, а всього 82 865,6 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати в розмірі 59 832,68 грн., 3% річних в розмірі 23 713 грн., а всього 83 545,68.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1663,88 грн.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять заочне рішення в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначили, що судом неправомірно було виведено інфляційні збитки за попередній період із загальної вартості грошей у поточному періоді, за який проводився розрахунок.

Апелянти вважають, що суд першої інстанції не врахував правову позицію, викладену в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, а також висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі № 905/1302/18, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18, від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 25.08.2020 у справі № 924/534/19, від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, зокрема, на суми, на які збільшився борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів, визначено: «подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК Україниє право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.»

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа виданого 19.12.2013 року Дніпровським районним судом м.Києва у справі №1/755/224/13 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30 570,5 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2 500 грн. витрат пов`язаних з правовою допомогою (а.с.5).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2017 року з врахуванням ухвали цього ж суду від 23.10.2017 року про виправлення описки у цьому рішенні у справі №755/7704/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних витрат та 3 відсотків річних за невиконання вироку суду стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . індекс інфляції в розмірі 261 337,73 грн. та 3% річних - 24 003,06 грн., а всього 285 340,79 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 . індекс інфляції в розмірі 261 337,73 грн. та 3% річних - 24 003,06 грн., а всього 285 340 ,79 грн. (а.с.7,62,64).

Цим же судовим рішенням встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.11.2013 року у справі №2604/28988/12, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України та стягнуто з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30 570 гривень 50 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 200 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2 500 гривень витрат пов`язаних з правовою допомогою. Стягнуто з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 30 570 гривень 50 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 200 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2 500 гривень витрат пов`язаних з правовою допомогою.

Відповідно до листа №б/н від 22.08.2020 року Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) згідно данних з АСВП на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 45194239, до складу якого входять виконавчі провадження АСВП № 44136739, 44136450, 55466824, 55466718 з примусового виконання виконавчого листа №1/755/224/13 від 19.12.2013 виданого Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 233 070,50 грн. на кожного; виконавчого листа №755/7704/17 від 20.12.2017 виданого Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 285 340,79 грн. на кожного.

Згідно даних з АСВП за вище зазначеними виконавчими документами на користь ОСОБА_1 було виплачено суму у розмірі 3959,47грн., на користь ОСОБА_2 згідно даних з АСВП було виплачено суму боргу розмірі 2079,17 грн. (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що інфляційні витрати та 3% річних є самостійним видом грошової відповідальності за невиконання грошових зобов`язань і жодною нормою чинного законодавства не передбачено нарахування інфляційних втрат і 3% річних на застосовану ст. 625 ЦК України відповідальність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2017 року з врахуванням ухвали цього ж суду від 23.10.2017 року про виправлення описки у цьому рішенні у справі №755/7704/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних витрат та 3 % річних за невиконання вироку суду стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . індекс інфляції в розмірі 261 337,73 грн. та 3% річних - 24 003,06 грн., а всього 285 340,79 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 . індекс інфляції в розмірі 261 337,73 грн. та 3% річних - 24 003,06 грн., а всього 285 340 ,79 грн. (а.с.7,62,64).

За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2013 року у справі №2604/28988/12 на користь ОСОБА_1 залишились нестягнутими 229 111,03 грн.(233 070,5 грн.- 3959,47 грн.), на користь ОСОБА_2 залишились нестягнутими 230 991,33 грн.(233 070,5 грн.- 2079,17 грн.).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на підставі ст. 625 ЦК України за період з 01.05.2017 року по 30.09.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 59 345,63 грн., 3% річних в розмірі 23519,97, а всього 82 865,6 грн., у зв`язку з невиконанням ним грошового зобов`язання в розмірі 229 111,03 грн.

На користь ОСОБА_2 за період з 01.05.2017 року по 30.09.2020 року підлягають стягненню з ОСОБА_3 інфляційні втрати в розмірі 59 832,68 грн., 3% річних в розмірі 23 713 грн., а всього 83 545,68. у зв`язку з невиконанням ним грошового зобов`язання в розмірі 230991,33 грн.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з невиконанням заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2017 р. у цивільній справі № 755/7704/17, яким за прострочення виконання грошового зобов`язання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.08.2013 р. у кримінальній справі № 2604/28988/12 за період з 26.11.2013 р. по 30.04.2017 р. стягнуто ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . індекс інфляції в розмірі 261 337,73 грн. та 3% річних - 24 003,06 грн., а всього 285 340,79 грн., стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 . індекс інфляції в розмірі 261 337,73 грн. та 3% річних - 24 003,06 грн., а всього 285 340 ,79 грн., оскільки судове рішення, яким вже стягнуто відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України за порушення будь-якого грошового зобов`язання, не є грошовим зобов`язанням, оскільки в такому випадку таке рішення носить не зобов'язальний характер щодо сплати грошового зобов'язання боржника перед кредитором, а виконує роль санкції за прострочення боржником грошового зобов`язання, які являють собою міру цивільно-правової відповідальності, що застосовується до всіх грошових зобов`язань у розмірі 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стягнення відповідальності, передбаченої статті 625 ЦК України, за порушення грошового зобов`язання у зв`язку з невиконанням судового рішення, яким вже стягнуто відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України, за порушення грошового зобов'язання, не ґрунтується на нормах чинного законодавства та свідчить про недобросовісну поведінку кредиторів - позивачів у справі.

Такий висновок суду узгоджується і з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 757/42885/19ц.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано правові позиції, викладенів постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, а також висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі № 905/1302/18, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18, від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 25.08.2020 у справі № 924/534/19, від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, оскільки правовідносини у зазначених вище справах не є подібними до спірних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду обґрунтовані та відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 26 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді