Справа № 638/6024/22
Провадження № 2/638/4170/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

28.10.2022 позивач ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що прокуратурою Харківської області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 30.12.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 265 КК України. 09.08.2016 слідчим було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України. 09.09.2016 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.ч.2,3 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України. 29.09.2016 обвинувальний акт у кримінальному проваджені направлено до суду. 11.05.2017 його, на підставі ст. 314 КПК України, повернуто прокурору. 26.10.2018 обвинувальний акт відносно нього знову направлено до суду. 22.07.2020 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень. Таким чином, позивач перебував під слідством та судом з 09.08.206 по 22.07.2020, що становить 47 місяців та 13 днів. З 11.11.2015 ОСОБА_2 працював на посаді оперуповноваженого Управління захисту економіки, провадження і було відкрито у зв`язку з його службовою діяльністю. За час перебування під слідством та судом він втратив репутацію в очах знайомих, сусідів, колег. 17.05.2016 в квартирі, де він проживає, було проведено обшук, під час якого нічого не вилучено. Обшук проводився о 08-00 год, саме в цей час сусіди йшли на роботу і все бачили. Звісно, потім, зустрічаючи сусідів доводилось все їм пояснювати. Повідомлено про підозру було вручено 09.08.2016 наприкінці робочого дня в службовому кабінеті при його безпосередньому керівнику. Багато колег бачили це, і наступного дня всі знали, що позивач під слідством. Слідчий та прокурор його жодного разу не викликали для вручення повідомлення про підозру, і вручення підозри саме таким чином було здійснено для тиску на нього і підриву авторитету. Після повідомлення про підозру та направлення обвинувального акту до суду, дані відомості були внесені в персонально- довідковий облік ЄІС МВС стосовно відсутності (наявності) судимості, притягнення особи до кримінальної відповідальності. Саме через те, що йому було оголошено підозру позивача не призначили на посаду заступника начальника відділу, а в подальшому звільнили зі служби. 19.02.2019 ОСОБА_2 звернувся до керівника ДЗЕ з рапортом про призначення на посаду заступника начальника міжрайонного відділу №4. На запит УЗЕ в Х/о ДВБ НПУ дало відповідь про недоцільність призначення на дану посаду, оскільки ОСОБА_2 повідомлено про підозру. У жовтні 2019 у зв`язку з ліквідацією ДЗЕ НПУ він звернувся з рапортом про переведення його до Департаменту стратегічних розслідувань НПУ, і знову на запит УЗЕ дало відповідь про недоцільність призначення на посаду. В результаті чого його було звільнено і позивачу довелось відстоювати порушені права в суді майже півтора роки. Під час звільнення позивач зазнав багато критики та цькування з боку керівництва саме через те, що перебував під слідством. Притягненням до кримінальної відповідальності було порушено нормальний ритм життя, зруйновані життєві плани, постраждала репутація, як працівника правоохоронних органів, позбавлено можливості подальшого кар`єрного росту, а потім і незаконне звільнення, можливість забезпечувати свою родину всі необхідним. Все це у сукупності негативно вплинуло як на фізичне так і психологічне здоров`я, якому було завдано негативних наслідків в результаті перенесених нервових стресів, у зв`язку з чим спричинену моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 500 000 грн (а.с. 1-5).

21.11.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.

14.12.2022 представником Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області подано відзив, в обґрунтування якого вказано, що Держава бере участь у справі як відповідач через органи державної влади, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Казначейства не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Казначейство не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача. Казначейство є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету у встановленому порядку, тому позивачем формулювання позовних вимог зроблені не правильно. Враховуючи, що права на працю та майнова шкода ОСОБА_2 були поновлені, розмір моральної шкоди визначений позивачем є надмірним. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, оскільки на теперішній час він проходить військову службу за призовом офіцерів запасу відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» у військовій частині.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили. При цьому представником відповідача Державної казначейської служби України подано відзив. Від представника Харківської обласної прокуратури відзиву не надходило.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що прокуратурою Харківської області (на теперішній час Харківська обласна прокуратура) здійснювалось №0000002 від 30.12.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 265 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № №0000002 (а.с. 14-15).

З протоколу обшуку від 17.05.2016, складеного старшим слідчим 1 СВ СУ прокуратури Харківської області вбачається, що по кримінальному провадженню №№0000002, проведено обшук у ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 23-25).

В межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_2 09.08.2016 повідомлено про підозру за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України (а.с. 16-19).

Окрім того, в межах цього ж кримінального провадження, ОСОБА_2 09.09.2016 повідомлено про підзору у вчинені кримінальних правопорушень за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.ч. 2,3 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України (а.с. 20-22).

23.09.2016 слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області складено обвинувальний акт стосовно, зокрема, ОСОБА_2 , якого повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.ч. 2,3 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України. Обвинувальний акт затвердженого прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Харківської області (а.с. 25-30).

22.07.2020 постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури кримінальне провадження №0000002 від 30.12.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. ч. 2,3 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу вказаних кримінальних правопорушень у діях старшого оперуповноваженого УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України ОСОБА_3 та оперуповноваженого зазначеного підрозділу ОСОБА_2 (а.с. 11-13).

Отже, строк, який ОСОБА_2 перебував під слідством та судом становить з 09.08.2016 (повідомлення про підозру) по 22.07.2020 (винесення постанови про закриття кримінального провадження), тобто 47 місяців 13 днів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Згідно із статтею 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.
Частиною другою статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.
Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року (провадження № 6-2203цс15), відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості».
Судом встановлено, що позивач перебував під слідством та судом, з 09.08.2016 (повідомлення про підозру) по 22.07.2020 (винесення постанови про закриття кримінального провадження), тобто 47 місяців 13 днів.

Таким чином, вищезазначене дає підстави ОСОБА_2 вимагати відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок неправомірних дій органів досудового слідства, суду позивач був позбавлений нормального ритму життя, було зруйновано його життєві плани, постраждала репутація як працівника правоохоронних органів, позбавлено можливості подальшого кар`єрного росту. Окрім того, ОСОБА_2 , було звільнено з роботи, що позбавило його можливості забезпечувати родину.
Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо надмірності відшкодування моральної школи, оскільки права на працю ОСОБА_2 , поновлені спростовується дослідженими матеріалами справи, оскільки судом враховано ступінь страждань від безпідставного обвинувачення позивача у вчиненні злочину, тривалість обмеження його конституційних прав, переживаннях через незаконне його притягнення до кримінальної відповідальності, порушення у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах в організації його життя.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено з 01.10.2022 мінімальну заробітну плату на рівні 6 700 грн.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку належить стягнути на користь позивача, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 47 місці та 13 днів перебував під слідством та судом, отже слід стягнути моральну шкоду у розмірі один мінімум заробітної плати за кожен місяць, що становить 317 804,20 грн, виходячи з наступного розрахунку: 47 місяців* 6700 грн = 314 900 грн. 6700 грн / 30 днів = 223,40 грн. Отже, за один день знаходження позивача під слідством на судом оцінюється у 223,40 грн. 13 днів *223,40 грн = 2904,20 грн.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 8 грудня 2011 року (Заява N29912/05, справа «Шульгін проти України»), у відшкодування моральної шкоди стягнуто на користь заявника 16000 євро (400000 грн).
Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також доведеності того факту, що позивач зазнав моральних страждань у зв`язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, зокрема, вимушених змін у життєвих стосунках, позбавлення можливості реалізувати свої звички та бажання, порушення нормальних життєвих та соціальних зв`язків, зміни способу життя, суд приходить до висновку, що сума моральної шкоди у загальному розмірі за дні перебування позивача під слідством та судом, становить 317 804,20 грн, що є справедливою сатисфакцією з урахуванням всіх обставин справи.
При цьому, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем не доведено , що йому спричинено моральну шкоду, яка ним оцінена у розмірі 500 000 грн.
Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.
Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Таким органом у цій справі є прокуратура Харківської області. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16).
Вирішуючи питання про судовий збір, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та вважає необхідним компенсувати його за рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ,
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 317 804 (триста сімнадцять тисяч вісімсот чотири) грн 20 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.12.2022.

Сторони:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 .
Відповідач Державна казначейська служба України, , вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601.
Відповідач Харківська обласна прокуратура, , вул. Хмельницького,4, м. Харків, 61001

Суддя - І.В. Семіряд