КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2623/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021року, постановленого під головуванням судді Галаган В.І.

у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

встановив:

14 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 36 000 гривень, а також пеню у розмірі 310,68 гривень.

Вимоги обґрунтовує тим, що 08 червня 2021 року між сторонами укладено договір поставки. Предметом вказаного договору вказано поставка та монтаж світлопрозорих конструкцій "Aluplast 8000 RL" на суму 51 312,78 гривень. Відповідно до умов укладеного договору строк поставки становить 14 днів від дня надходження передоплати на розрахунковий рахунок постачальника, для конструкції з нестандартною ламінацією строк поставки до 28 робочих днів. Згідно товарного чеку від 09 червня 2021 року відповідачем отримано аванс в розмірі 36 000 гривень. Строк поставки сплинув 20 липня 2021 року, однак умови договору відповідачем не виконані. Відповідно до пункту 9.4 Договору у випадку порушення постачальником термінів поставки, виконавець зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми, що полягає сплаті. Вищевказаний договір розірваний за повідомленням ОСОБА_2 з 08 серпня 2021 року, однак відповідач утримує сплачені позивачем грошові кошти у розмірі 36 000 гривень. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в порядку 1212 ЦК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 авансовий платіж за договором №32 від 08 червня 2021 року у розмірі 36 000 гривень 68 копійок, а також пеню у розмірі 310,68 гривень. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ФОП ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Уважає оскаржуване рішення таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зазначає, що відповідачем у встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк подано зустрічну позовну заяву. Однак, судом першої інстанції не було взято до уваги заперечення відповідача, фактично позбавивши його права на участь у вирішенні справи. Цим самим відповідач був позбавлений права на справедливий і публічний судовий розгляд справи.

Уважає, що однією з підстав скасування рішення є те, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, в той час як відповідно до норм статті 193 ЦПК України, у випадку подання зустрічного позову у справі, така справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не було взято до уваги клопотання відповідача про виклик свідків, подане 31 жовтня 2021 року та заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження

Вказані порушення уважає такими, що унеможливили участь відповідача у справі, тим самим завадили довести ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вказує, що 08 червня 2021 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №362. Згідно з умовами договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця визначений договором товар (світлопрозорі конструкції Aluplast 8000 RL), а покупець зобов`язується сплатити цей товар та прийняти його на умовах, визначених у договорі.

Зазначає, що виготовлювачем товару є виробник металопластикових вікон ТОВ "Завод Стеко", у якого позивач купує товар та який забезпечує логістичні послуги за адресою позивача згідно з договором поставки №20574, замовлень, видаткових накладних та приймальних актів.

На виконання умов договору №362 та відповідно до умов Договору поставки №20574 відповідачем 10 червня 2021 року перераховано ТОВ "Завод Стеко" 34 393,14 гривень за замовлення №321783 згідно із рахунком ТОВ "Завод Стеко" №321783.

Вказує, що відповідно до умов договору відповідач поставив позивачу товар 25 червня 2021 pоку, тобто протягом 12 робочих днів, що підтверджено замовленням № 321783 від 09 червня 2021 року, видатковою накладною ТОВ «Завод Стеко» № 321873 від 21 червня 2021 року, приймальним актом Л(ГАЗ) АЕ7095IE від 25 червня 2021 року та Актом приймання-передачі з рекламацією від 25 червня 2021 року.

Вказує, що товар мав відповідати замовленню №106 від 08 червня 2021 року, але при огляді товару відповідачем разом із позивачем були виявлені пошкодження ламінації на рамах конструкцій 1,2,3 в зоні встановлення штапиків та певні пошкодження, зафарбовані на заводі.

На вимогу позивача товар повернутий виготовлювачу товару ТОВ "Завод Стеко" для заміни товару на такий же або аналогічний або усунення недоліків. Вказує, що позивач обрав вимогу заміни товару або усунення недоліків, яку протягом розумного строку, а саме протягом 28 днів з моменту першої поставки, виконав відповідач.

Зазначає, що повідомлення про розірвання договору було надіслано позивачем після фактичного отримання товару. Не бажаючи оплачувати товар, позивач навмисно відмовився ставити підпис на товаро-супроводжуючих документах.

З посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду №3-77гс15 від 29 квітня 2015 року вказує, що наявність чи відсутність акту приймання-передачі не впливає на сам факт поставки та отримання товару. У разі, якщо такий акт не підписано, суду слід перевіряти факт поставки товару за допомогою інших поданих сторонами доказів, зокрема, показань свідків, письмових доказів, тощо.

Вказує, що право позивача розірвати договір в односторонньому порядку передбачено пунктом 10 договору. Однак, враховуючи, що при поставці 25 червня 2021 року позивач обрав вимогу заміни неналежного товару і ця вимога була виконана відповідачем в повному обсязі 05 серпня 2021 року, позивач не має права вимагати того, що було виконано позивачем до моменту розірвання договору. Натомість згідно з умовами договору позивач має оплатити решту вартості отриманого, але неоплаченого ним товару в розмірі 10112,78 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду від 09 листопада 2021 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви, заяви про усунення недоліків та уточнення позовних вимог.

У судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача адвокат Куликов О.А. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, допитавши свідків, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів факт порушення відповідачем умов договору, укладеного між сторонами у справі. Суд також установив, що грошові кошти утримуються відповідачем безпідставно, що є підставою для застосування статті 1212 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що 08 червня 2021 року між сторонами укладено договір №362. Предметом указаного договору відповідно до пункту 1.1 є установка і передача у власність покупця ( ОСОБА_2 ) світлопрозорі конструкції Aluplast 8000 RL на суму 51 312,72 гривень, в тому рахунку 5 200,00 гривень вартість монтажних та додаткових робіт (а.с.10).

Пунктом 3.2 визначено, що строк поставки стандартної продукції до 14 робочих днів, від дня надходження передоплати на розрахунковий рахунок постачальника. Для конструкцій з нестандартною ламінацією строк поставки 28 робочих днів.

Відповідно до пункту 5.1 Договору покупець сплачує передплату, що дорівнює 36 000,00 грн. за товар протягом 2-х календарних днів з моменту підписання Договору. Решта вартості товару у сумі 15 312,78 грн. покупець сплачує після закінчення робіт протягом 1 календарного дня.

Відповідно до пункту 10.1 вказаного договору, договір може бути розірваний у будь-який час за взаємною згодою сторін, в якому визначаються майнові вимоги сторін та розрахунки за ними.

Пунктом 10.2 визначено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку у випадках невиконання чи неналежного виконання зобов`язань. Розірвання договору відбувається шляхом письмового повідомлення іншої сторони із зазначенням причин і дати розірвання. Також, договір може бути розірвано за бажанням сторони. У цьому випадку сторона-ініціатор зобов`язана письмового повідомити іншу сторону про розірвання Договору, але не менше, ніж за 10 днів до передбачуваної дати розірвання договору, за відсутності майнових вимог між сторонами.

З даних товарного чеку від 09 червня 2021 року убачається, що ФОП ОСОБА_1 отримано передоплату у розмірі 36 000,00 грн. (а.с. 9).

З даних акту приймання-передачі товару від 25 червня 2021 року встановлено, що замовлення за договором №362 від 08 червня 2021 року повернуто на завод "Стеко" по декларації, у зв`язку з тим, що конструкції мають пошкодження (а.с.95).

06 серпня 2021 року позивачем на ім`я ФОП ОСОБА_1 направлено повідомлення про розірвання договору у зв`язку із невиконанням постачальником своїх зобов`язань ( а.с. 14-15).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо не взяття судом до уваги заперечень, пояснень та доказів, викладених у зустрічній позовній заяві, апеляційний суд зазначає таке.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено строк подачі письмових заяв по суті позову до 01 листопада 2021 року. Відповідачу надана право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву (а.с.45-47).

З даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення за трек №939 установлено, що ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження 23 жовтня 2021 року (а.с.50).

З даних накладної №646 установлено, що ОСОБА_1 на адресу Дніпровського районного суду міста Києва 31 жовтня 2021 року направлено поштове відправлення. З даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення №646 установлено, що поштове відправлення за цим же номером отримано 02 листопада 2021 року Космінською за довіреністю (а.с.79).

З даних штампу вхідної кореспонденції Дарницького районного суду міста Києва установлено, що зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови договору поставки №361 від 08 червня 2021 року в частині здійснення оплати решти вартості товару в розмірі 10112,78 гривень, зареєстровано Дніпровським районним судом м. Києва 11 листопада 2021 року (а.с.59-64).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 повернуто суб`єкту звернення (а.с. 65-66).

Відтак, апеляційним судом встановлено, що зустрічна позовна заява зареєстрована канцелярією суду після ухвалення судового рішення, з огляду на що була повернута.

За таких обставин відсутні підстави уважати про порушення судом першої інстанції положень статті 193 ЦПК України.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи задоволено клопотання відповідача та допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також відповідача як свідка за його згодою.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 показав суду, що наглядно зустрічався з ОСОБА_2 близько року тому назад. З ФОП ОСОБА_1 зустрічається часто, у зв`язку з наданням допомоги у занятті ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності, вказав, що виконує вантажні роботи.

Зазначив, що близько року тому назад, розвантажували, піднімали металопластикові конструкції (вікна) у квартиру, десь 15-18 поверх. Адресу не пам`ятає, проте візуально розповів де знаходиться будинок.

Зазначив, що приїхав автомобіль від постачальника, вони з напарником розвантажили авто, підняли вікна, занесли їх до квартири. При цьому, двері у квартиру відчинив ОСОБА_2 . Вікна не встановлювали, оскільки під час монтажу у конструкції виявлено якісь розбіжності, які попередньо ніхто не помітив. Вказав, що залишили вікна у квартирі, а самі покинули приміщення. Хто зачиняв двері не пам`ятає, вказав, що у квартирі нікого не було.

ОСОБА_2 підтвердив надані пояснення ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 знає, допомагає йому встановлювати металопластикові конструкції. ОСОБА_2 не знає, один раз бачив при розвантаженні вікон більше року тому назад, влітку.

Вказав, що приїхав автомобіль, розвантажили металопластикові конструкції у присутності ОСОБА_2 , підняли на ліфті та приступили до монтажу. Вказав, що підготував пройом (посадочне місце), розмітив усе, але виявив недолік вікна при монтажі. Зателефонував ОСОБА_1 для уточнення подальших дій. ОСОБА_1 відповів, що питання монтажу відкладається на деякий час, можна е бути вільними.

ОСОБА_4 вказав, що зібрав інструменти та з напарником поїхали по своїм справам. Коли залишали квартиру, у ній нікого не залишалось, конструкції залишись у квартирі.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні показав, що разом з іншими підняли вінка до квартири. У квартирі ОСОБА_1 залишив двох монтажників. ОСОБА_2 був унизу, піднявся, відчинив квартиру та показав, де поставити вікна. Робітники почали монтаж, з ОСОБА_2 була домовленість про те, що протягом дня планується здійснити монтаж.

Зазначив, що під час виявлення браку зателефонував ОСОБА_2 для узгодження подальших дій, ОСОБА_2 відповів, що нічого робити не потрібно, він уже їде, через деякий час буде. ОСОБА_1 зателефонував монтажникам та сказав що ті можуть бути вільними.

ОСОБА_1 показав, що ОСОБА_2 відмовився від монтажу, після цього ОСОБА_1 декілька разів зв`язувався з ОСОБА_2 для узгодження подальший дій та умов, проте згодом поштою отримав копію позовної заяви.

З даних пояснень допитаний в судовому засіданні свідків установлено, що віконні конструкції були доставлені за місцем монтажу, проте монтажні роботи виконано не було внаслідок обставин, які не залежали від ОСОБА_2 , а з вини виконавця. Доказів на спростування установленого матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені положеннями статті 651 ЦК України, відповідно до яких зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не установлено договором або законом.

Відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно частини 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У цій справі установлено, що укладеним між сторонами договором визначено право на односторонню відмову, зокрема пунктом 10.2 визначено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку у випадках невиконання чи неналежного виконання зобов`язань. Розірвання договору відбувається шляхом письмового повідомлення іншої сторони із зазначенням причин і дати розірвання.

Відповідне повідомлення про розірвання договору направлено позивачем на адресу відповідача ФОП ОСОБА_1 , в якому зазначено причини розірвання договору та дата розірвання договору - 8 серпня 2021 року.

Згідно із статтею 1212 ЦК України:

1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Оскільки за обставинами цієї справи установлено про припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін, що передбачено умовами договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції апеляційний судом залишається без змін, відтак підстави для перерозподілу судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова