Справа № 203/4769/21
Провадження № 2-о/0203/36/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ноторової Є.О.,

за участі:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Михайлюк Т.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який діє як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2022 року на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2022 року, справа № 203/4769/21, провадження № 22-ц/803/2742/22, до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для продовження розгляду надійшли матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , який діє як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі - заявник), заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, в якій заявник простить суд:

- у межах повноважень абз. 2 ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, визнання в судовому порядку факту належності заявнику правовстановлюючих документів правочину:

- договір дарування від 19.12.2010 року;

- договір від 19.12.2014 року дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому;

- договір від 19.12.2012 року дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування вимог заяви заявник зазначив, що заявник має три об`єкти нерухомого майна та підтверджує цей факт документами: технічним паспортом на гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № ДМР 12699, технічним паспортом на гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № ДМР 12701, технічним паспортом на гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , інвентаризаційна справа № ДМР 12700, заява у справі № 160/9437/19 від 02.12.2019 року, та діє щодо мети оподаткування цих об`єктів, згідно із ст. 67 Конституції України.

Так, за поясненнями заявника, він діє з метою свідомої сплати податку на землю під об`єктами нерухомого майна та податку на нерухоме майно згідно зі ст. 67 Конституції України та ст. 287 Податкового кодексу України, що визначають необхідність оформлення державної реєстрації права власності. Заявник не має наміру зловживати своїми процесуальними правами та його дії націлені на визначення податково-правового змісту права власності на нерухоме майно.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

У встановлений судом строк заінтересована особа подала до суду письмові пояснення по суті вимог скарги, в яких представник заінтересованої особи зазначив, що встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення, та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має факт, що підтверджується певним документом. Таким чином, для заявника важливо не так одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У свою чергу, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 у своїй заяві не наводить, який саме факт належності документів слід встановити, тобто які саме розбіжності і з якими документами не відповідають договорам дарування заявник не зазначає. До того ж Дніпровська міська рада зазначила, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. При цьому відповідно до частин 2 та 3 статті 719 Цивільного кодексу України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Таким чином, важливим аспектом договору дарування, як загалом, так і будь-якого іншого договору, є питання форми його укладення, та у відповідності до частини 2 статті 719 ЦК України такий договір повинен бути обов`язково посвідчений нотаріально. Тобто безоплатна передача нерухомого майна у власність іншої особи передбачає процедуру посвідчення договору дарування нотаріусом та здійснення чітко визначених законодавством дій не тільки нотаріусом, а й сторонами договору.

Натомість ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до заяви не додав жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували його право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна. Крім того, з наданих договорів не видно їхнього нотаріального посвідчення, що суперечить чинному законодавству України. Наявність лише технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна не породжує настання певних юридично-правових наслідків, оскільки технічний паспорт не підтверджує право власності та не заміняє собою свідоцтво про право власності чи договір купівлі-продажу або інший правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомого майна.

З огляду на викладене, представник заінтересованої особи просить суд відмовити у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

У судовому засідання заявник підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю, підстави звернення до суду із заявою пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Крім того, заявник пояснив, що мета звернення до суду із заявою - це сплата податків.

Представник заінтересованої особи пояснив, що між сторонами відсутній спір про право, проте заінтересована особа заперечує проти задоволення вимог заяви. Оскільки звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження можливе у разі, якщо є необхідність встановити факти, що мають юридичне значення, якщо не збігаються прізвище, ім`я або по батькові у документі, інші помилки у прізвищі. Проте заявник у своїй заяві не наводить, які факти він просить суд встановити. Тому заінтересована особа просить суд відмовити у задоволенні вимог заяви.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25.04.2022 року було відкрито провадження у справі за заявою в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 26.07.2022 року, з`явились заявник та представник заінтересованої особи.

Під час розгляду заяви по суті судом були заслухані усні пояснення заявника та представника заінтересованої особи, досліджені письмові доказами, наявні в матеріалах справи, заслухані заключні слова учасників справи.

У судовому засіданні 26.07.2022 року судом була проголошена вступна та резолютивна частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 15.01.2008 року (а.с.3).

19.12.2012 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (обдаровувана), у присутності матері ОСОБА_4 , був укладений договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому, об`єкт договору: гараж за адресою: АДРЕСА_3 , та поряд з будинком по АДРЕСА_4 (а.с.6).

19.12.2014 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (обдаровувана) був укладений договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому, об`єкт договору: гараж за адресою: АДРЕСА_5 , біля будинку по АДРЕСА_2 , близько будинку АДРЕСА_6 (а.с.5).

19.12.2015 року між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (обдаровувана) був укладений договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому, об`єкт договору: гараж за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.7).

Також заявник надав суду копії технічних паспортів на гаражі: АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 (а.с.8-18).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до положень статей 717, 718 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність .

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 719 Цивільного кодексу України, Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 723 Цивільного кодексу України, договором дарування може бути встановлений обов`язок дарувальника передати дарунок обдаровуваному в майбутньому через певний строк (у певний термін) або у разі настання відкладальної обставини.

У разі настання строку (терміну) або відкладальної обставини, встановлених договором дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому, обдаровуваний має право вимагати від дарувальника передання дарунка або відшкодування його вартості.

Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, державній реєстрації прав підлягають:

1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва;

2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності:

право користування (сервітут);

право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);

право забудови земельної ділянки (суперфіцій);

право господарського відання;

право оперативного управління;

право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки;

право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки;

право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань);

інші речові права відповідно до закону.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

Відповідно до положень статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:

об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 12 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали,суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що заявником не наведено суду підстав, з яких видно, що у договорах дарування від 19.12.2012 року, від 19.12.2014 року та від 19.12.2015 року, допущені будь-які граматичні чи арифметичні помилки, наявність яких не дозволяє встановити їх належність заявнику - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє її законний представник - батько ОСОБА_1 . При цьому зазначені у свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та договорах дарування відомості не містять розбіжностей та на наявність таких заявник у заяві не вказує суду.

Тим більше, що така мета для встановлення факту належності договорів дарування заявнику, як необхідність сплати податків, не може бути досягнута шляхом звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження. Оскільки сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується цим документом. Натомість чинним законодавством України визначений певний порядок державної реєстрації та нотаріального посвідчення договорів дарування нерухомого майна, а також порядок сплати податків, у зв`язку з цим.

Заявник, своєю чергою, не дотримався порядку, визначеного Цивільним кодексом України, Податковим кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження. Хоча в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Керуючись статтями 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у справі не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 02.08.2022 року.

Суддя Ф.М. Ханієва