Номер провадження: 22-ц/813/8183/22
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.

суддів: Семиженка Г. В.

Склярської І. В.

секретар Виходець А. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

третя особа - Орган опіки та піклування Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області,

третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради,

третя особа - Ананьївський відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2022 року у складі головуючого судді Бескровного Я.В.,

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської області, треті особи: Орган опіки та піклування Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області, Служба у справах дітей Одеської міської ради, Ананьївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про скасування усиновлення.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, позивачем усиновлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Ананьїв Одеської області.

Після усиновлення були внесені зміни до актового запису №63 від 15 грудня 2006 року про народження ОСОБА_3 , зробленого відділом актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, а саме змінено прізвище на " ОСОБА_2 " та по батькові " ОСОБА_4 " змінено на " ОСОБА_5 ". Змінено відомості про батька.

Проте в подальшому стосунки між ним та дитиною почали погіршуватися. У зв`язку із поведінкою дитини постійно стали виникати конфліктні ситуації. У ОСОБА_6 час від часу спостерігаються систематичні прояви агресії, збудження в пориві яких вона може образити. Дитина не сприймає його як батька, проявляє гнів, впертість, не звертає уваги на зауваження, нецензурно виражається на його адресу та на адресу бабусі, навіть підіймала руку на його матір. Вона постійно говорить, що не бажає жити з ними та хоче покинути родину. Посилаючись на те, що всі старання повернути любов до його сім`ї не дали ніякого результату та враховуючи бажання дитини покинути сім`ю, просив суд скасувати усиновлення ним ОСОБА_2 (до усиновлення ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулось на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2017 року у справі № 491/1123/17 та внести зміни до актового запису про народження дитини №63 від 15 грудня 2006 року, а саме: змінити прізвище дитини з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_7 " та по батькові з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_4 ", виключити з графи "батько" відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповнолітню ОСОБА_2 (до усиновлення ОСОБА_3 ) передати під опіку органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено наявності підстав для скасування усиновлення, згідно частини першої статті 238 СК України. Зокрема суд першої інстанції послався на те, що будь-які дані, які б свідчили про необґрунтованість висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міськради №536/01-11 від 16 травня 2022року згідно якого скасування усиновлення є не доцільним, або про те, що вказаний висновок суперечить інтересам дитини, в матеріалах справи відсутні.

Також суд зазначив, що позивачем не доведено наявності таких стосунків усиновленого з усиновлювачем, що роблять неможливим виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, та вони склалися за обставин, яких усиновлювач фактично не може змінити або вплинути на них. При цьому матеріали справи не містять доказів вжиття усиновлювачем всіх можливих способів для налагодження із усиновленою дитиною спільної мови, повернення батьківського авторитету та збереження з ним сімейних стосунків. Виникнення нетеплих стосунків між усиновлювачем та усиновленим не свідчить про неможливість їхнього спілкування і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, а прагнення усиновлювача уникнути від їх виконання в зв`язку з негативною поведінкою усиновленої дитини не може бути підставою для скасування усиновлення. Також суд послався на те, що до подачі позову позивачем не вживались передбачені Законом заходи для подолання труднощів з метою налагодження стосунків з дитиною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне дослідження та оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що незважаючи на всі його зусилля та здійснення необхідних заходів для адаптації дитини у новій сім`ї, між ним та усиновленою дочкою склалися неприязні стосунки, виникають конфліктні ситуації. Дівчинка постійно заявляє про небажання проживати з позивачем, вимагає повернути її в ОСОБА_8 , де проживають її родичі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду 19 жовтня 2022 року, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 365 ЦПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, вказавши, що категорично не бажає жити в родині позивача. Своє небажання проживати однією сім`єю з ОСОБА_1 пояснює тим, що вона не визнає позивача своїм батьком, а його матір, ОСОБА_9 , своєю бабусею, ці люди для неї чужі. Не бажає мати прізвище " ОСОБА_2 ", вважає своїм прізвищем " ОСОБА_7 ". Бажає жити в інтернаті в м. Ананьїв, де буде мати можливість спілкуватися зі своїми родичами: прабабусею, тіткою та дядьком.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , та його представник адвокат Бандиш Г.І., приймаючи участь у справі в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними у справі, просили рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 , приймаючи участь у справі в режимі відеоконференції, в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними у відзиві, додатково зазначивши, що у неї склалися вкрай неприязні стосунки з позивачем та його матір`ю, вказавши, що вона їх ненавидить. При цьому зазначила, що ОСОБА_1 створив гарні умови для її проживання, робив все для того, щоб вона навчалась, однак вона не вважає його своїм батьком та категорично не бажає разом з ним проживати. Наполягає на скасуванні усиновлення, вказавши, що бажає проживати в інтернаті в м. Ананьїв де вона зможе вільно спілкуватися з родичами.

Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Від представника відповідача, органу опіки та піклування Київської районної адміністрації надійшла заява про розгляд справу у його відсутність із посиланням на неможливість прийняття участі особисто.

Причини неявки в судове засідання інші учасники справи не повідомили.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, в силу вимог частини 2 статті 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в його відсутність, а інші учасники справи не повідомили про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає, що неявка їх представників не перешкоджає розгляду справи

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2017року заяву ОСОБА_1 про усиновлення задоволено. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 усиновленою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та внесено зміни до відповідного актового запису №63 від 15 грудня 2006року у якому позивача зазначено батьком, а усиновлюваній дитині змінені прізвище та по-батькові на ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом з батьком - позивачем та його матір`ю - ОСОБА_10 .

В грудні 2021року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Одеської міськради з заявою про скасування усиновлення у зв`язку з тим, що дитина постійно спілкується з біологічними родичами.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про скасування усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказував, що між ним та усиновленою дитиною склалися неприязні стосунки.

Згідно інформації стосовно родини ОСОБА_1 , наданої Центром соціальних служб Одеської міської ради від 23 лютого 2022 року № 04/01-650, наданої на підставі виходу 18 лютого 2022 року фахівцем із соціальної роботи та психологом І категорії відділу соціальної роботи ЦСС ОМР, взаємовідносини між батьком, бабусею та дівчинкою мають критичний стан, повністю зіпсовані стосунки, напружені. Не мають бажання жити разом однією родиною. Зі слів ОСОБА_11 та його матері, дівчинка проживає з ними впродовж п`яти років. Вони створили сприятливі умови для адаптації дитини у їх родині. Забезпечували неповнолітню всім необхідним, допомагали з навчанням, організовували дозвілля, старалися виховувати корисні звички, але їм не вдалося сформувати дружні сімейні стосунки. В ході бесіди з психологом ЦСС ОМР ОСОБА_6 повідомила, що вона не змогла найти спільну мову з новою родиною та не бажає проживати з ними. Вона розповіла, що підтримує відносини зі своєю бабусею та рідним дядьком та мріє повернутися до м. Ананьєва. Від послуг ЦСС ОМР родина відмовилась.

Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, згідно висновку від 16 травня 2022 року № 536/01-11 вважає недоцільним скасування усиновлення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на відсутність правових підстав для скасування усиновлення, вказавши, що скасування усиновлення суперечить найкращим інтересам дитини, призведе до її психологічної травматизації, порушення стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини.

Згідно висновку психологічного обстеження неповнолітньої ОСОБА_2 ГО "Асоціація практикуючих психологів Одеської області" від 31 травня 2022 року подальше проживання однією родиною дівчинки ОСОБА_12 -Кожушаної із усиновлювачем ОСОБА_1 ускладнює розвиток дитини. Втрата довіри, прихильності, співпраці між ними є непереборною перешкодою для продовження виконання батьківських функцій на належному рівні та в інтересах дитини.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_2 надано висновок за результатами психологічного обстеження, проведеного психологом ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого проживання однією родиною дівчини ОСОБА_12 із її прийомним батьком ОСОБА_1 негативно впливають на психічний розвиток дівчини та становить загрозу для її психічного здоров`я. Відсутність симпатії, прихильності, довіри та співпраці між ними, відверте негативне ставлення один до одного є непереборною перешкодою для продовження існування цієї родини.

Відповідно до статей 32, 51 Конституції України, статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

У статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом частин першої, другої та шостої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 204/586/20 (провадження № 61-8871св21), на яку послався позивач за зустрічним позовом як на обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення.

З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.

Так, у частині першій статті 238 СК України зазначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

У справі, що переглядається, установлено, що на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 усиновлено малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З цього часу дитина проживає в сім`ї усиновлювача.

Позивач, разом зі своєю матір`ю створили дитині належні умови для виховання, проживання та всебічного розвитку. Батько дитини, ОСОБА_1 , у зв`язку з відрядженнями тривалий час в родині відсутній. Вихованням дитини в період відсутності батька займається мати усиновителя, ОСОБА_15 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування усиновлення, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем наявності таких стосунків усиновленого та усиновлювача, що роблять неможливим виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, та вони склалися за обставин, яких усиновлювач фактично не може змінити або вплинути на них. Матеріали справи не містять доказів вжиття усиновлювачем всіх можливих способів для налагодження із усиновленою дитиною спільної мови, повернення батьківського авторитету та збереження сімейних стосунків.

При цьому суд першої інстанції не прийняв в якості доказу наданий позивачем з пропуском строку для подання доказів висновок психолога ОСОБА_16 (ГО "Асоціація практикуючих психологів Одеської області") від 31 травня 2022 року, пославшись на неповажність причин пропуску строку. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи, що вказаний доказ був фактично створений вже після спливу строків визначених законом на подання доказів, а отже не міг бути наданий до закриття підготовчого засідання, крім того, без встановлення психоемоційного стану дитини вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для скасування усиновлення не можливо. Враховуючи наведене колегія суддів приймає зазначений доказ.

Також колегія суддів приймає доказ наданий під час розгляду справи апеляційним судом, а саме висновок за результатами психологічного обстеження, проведеного 08 жовтня 2022 року психологом ОСОБА_13 , враховуючи, що ОСОБА_2 , не приймаючи участь у розгляді справи в суді першої інстанції була позбавлена можливості подавати будь- які докази у справі.

Вказані висновки психологів, щодо психоемоційного стану неповнолітньої ОСОБА_2 , свідчать про відсутність симпатії, прихильності, довіри між усиновлювачем та дитиною. В обох висновках психологи, незалежно один від одного, дійшли однакового висновку, що проживання однією сім`єю дитини з усиновлювачем негативно впливає на її розвиток та становить загрозу для її психічного здоров`я.

Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованою Законом України "Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей" від 15 лютого 2011 року №3017-VІ, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Отже, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди між усиновлювачем та усиновленим в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інші обставини, що негативно впливають на емоційний стан дитини.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2022 року у справі № 343/1092/20 (провадження № 61-7355св21).

Враховуючи, що збереження усиновлення вкрай негативно впливає на емоційний стан неповнолітньої ОСОБА_2 , яка дуже негативно ставиться до усиновлювача та категорично не бажає залишатися з ним однією родиною, колегія суддів дійшла висновку, що збереження усиновлення не відповідає інтересам усиновленої дитини, враховуючи відсутність взаємної злагоди між усиновлювачем та усиновленим в силу особистих якостей як усиновлювача, який з часу усиновлення не приймав жодних заходів на налагодження встановлення нормальних родинних стосунків з дитиною, фактично поклавши свій обов`язок щодо виховання дитини на свою матір, так і дитини, яка не змогла прийняти усиновлювача в якості батька. В результаті чого ні ОСОБА_1 , ні його мати, не користуються авторитетом у дитини, у зв`язку із чим виникають постійні конфлікти, при цьому дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача.

Невжиття усиновлювачем жодних дій для нормалізації відносини між ним та дитиною свідчить про свідоме небажання позивача встановить нормалі відносини з дитиною та зберегти родину.

Усиновлення ОСОБА_1 не створило для усиновленої дитини стабільних та гармонійних умов життя, а тому колегія суддів вважає, що саме скасування усиновлення у даному випадку найкраще забезпечить права дитини, в той час як залишення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах.

Висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16 травня 2022 року № 536/01-11 щодо недоцільності скасування усиновлення, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, який оцінює всі надані докази в сукупності.

Частиною 6 статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок про недоцільність скасування усиновлення ґрунтується лише на тому, що позивачем не здійснено відповідних заходів та не надано суду доказів про неможливість виправлення ситуації з дитиною, налагодження добрих взаємовідносин в родині. При цьому орган опіки та піклування не дав жодної оцінки вкрай негативних відносин, що склалися між усиновлювачем та дитиною та думку усиновленої ОСОБА_2 , яка категорично не приймає позивача в якості батька та не бажає з ним проживати. А отже вказаний висновок, не може бути прийнятий судом, як такий, що суперечить інтересам дитини.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, з підстав визначених статтею 376 ЦПК України, слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2022 року, скасувати ухвалити нове.

Скасувати усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усиновлювачем ОСОБА_1 , яке відбулось на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2017 року у справі № 491/1123/17 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини №63 від 15 грудня 2006 року, а саме:

- виключити з графи «батько» відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- змінити прізвище дитини з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_7 ";

- змінити по батькові дитини з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_4 ".

Неповнолітню ОСОБА_2 , до усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати під опіку Органу опіки та піклування Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області для подальшого влаштування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2022 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Г.В. Семиженко

І.В. Склярська