ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2022 року м. Кропивницький

справа № 383/1265/21

провадження № 22-ц/4809/570/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дуковського О. Л., Чельник О. І., секретар судового засідання Завітневич О. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - голова Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук Віктор Васильович, орган місцевого самоврядування Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року у складі головуючого судді Бондаренка В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

28.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук Віктора Васильовича, органу місцевого самоврядування - Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просив визнати незаконною та протиправною бездіяльність голови Кетрисанівської сільської ради Поліщука Віктора Васильовича щодо внесення в порядок денний чергової сесії 11 сесії Кетрисанівської сільської ради, яка відбулася 29.10.2021, розгляд клопотання від 30.09.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства; стягнути з Кетрисанівської сільської ради на його користьу відшкодування моральної шкоди, завданої неналежним виконанням головою Кетрисанівської сільської ради своїх службових обов`язків і посадових повноважень, визначених у пунктах 1 і 8 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», - 1000000 грн, зобов`язати голову Кетрисанівської сільської ради Поліщука Віктора Васильовича внести в порядок денний чергової сесії Кетрисанівської сільської ради питання щодо розгляду його клопотання від 30.09.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати голову Кетрисанівської сільської ради Поліщука Віктора Васильовича направити на його адресу рішення, прийняте Кетрисанівською сільською радою за результатами розгляду його клопотання від 30.09.2021, рекомендованим повідомленням із повідомленням про його вручення.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`яснено позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Суд, відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з того, що із змісту позовної заяви позивачем оскаржуються в порядку цивільного судочинства бездіяльність відповідача голови Кетрисанівської сільської ради, тобто посадової особи органу місцевого самоврядування щодо невнесення в порядок денний чергової сесії 11 сесії Кетрисанівської сільської ради, яка відбулася 29.10.2021 року розгляд клопотання від 30.09.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства. Оскільки такі дії (бездільність) відповідача самі по собі не породжують виникнення у позивача права власності чи користування земельною ділянкою, а є лише одним із етапів для імовірного набуття такого права в майбутньому, вимога про зобов`язання голови ради внести розгляд клопотання позивача в порядок денний сесії ради, так і розгляд його самою радою не порушують майнових прав та інтересів позивача. Оскільки зазначена спірна бездіяльність голови ради випливає з виконання головою ради визначених законом владних повноважень, вказаний спір з приводу протиправності бездіяльності суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим, а отже підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства адміністративним судом, яким з огляду на положення ст.20 КАС України є Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суд вважав, що у даному випадку, вказаний позов має розглядатися як спір, який пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, що є компетенцією адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи до суду для продовження розгляду.

Вказує, що судом обмежено його право на доступ до правосуддя.

Вважає, що згідно ст. 19 ЦПК України його спір, що стосується земельних правовідносин, підлягає розгляду у цивільному порядку.

Зазначає, що звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами державної влади.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

16.05.2022 на електронну адресу апеляційного суду від Кетрисанівської сільської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із неможливістю прибути через організацію заходів оборони громади від військової агресії.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання з підстав необґрунтованості та недоведеності належними й допустимими доказами об`єктивних причин, що перешкоджають брати участь в судовому засіданніособисто або через представника, зокрема із застосуванням можливостей відеоконференції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України, про причину неявки не повідомили.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін з таких підстав.

Предметом даного спору є визнання незаконною та протиправною бездіяльність голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району, щодо невнесення в порядок денний чергової сесії розгляд клопотання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства, стягнення моральної шкоди внаслідок неналежного виконання службових обов`язків головою сільської ради та зобов`язання вчинити дії.

За змістом ч.1 ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підставі для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або спорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди виходять із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №813/1076/17 та від 14 листопада 2018 року у справі №817/986/17.

ОСОБА_1 позов обґрунтовано тим, що 02.10.2021 позивачем було направлено на адресу голови Кетрисанівської сільської ради Поліщука В.В. клопотання від 30.09.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2, 0000 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства, право на яке реалізоване не було, та отримане 09.10.2021, на яке відповіді не надано.

На думку позивача дії голови Кетрисанівської сільської ради Поліщука В. В. щодо не включення його клопотання до порядку денного чергової 11 сесії сільської ради неправомірними та протиправними, а тому вважає, що його права підлягають захисту у цивільному порядку, та відновленню шляхом визнання незаконною та протиправною бездіяльність голови Кетрисанівської сільської ради, стягнення моральної шкоди завданої неналежним виконанням головою Кетрисанівської сільської ради своїх службових обов`язків і посадових повноважень, та зобов`язанням голови Кетрисанівської сільської ради внести в порядок денний чергової сесії Кетрисанівської сільської ради питання щодо розгляду клопотання від 30.09.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства, та направити на його адресу рішення, прийняте Кетрисанівською сільською радою за результатами розгляду клопотання від 30.09.2021, рекомендованим повідомленням із повідомленням про його вручення.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом частин 1 - 3 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Положеннями статті 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

У постанові від 17 жовтня 2018 року (№380/624/16-ц) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Відтак - правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.

При прийнятті такого рішення орган державної влади виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади у публічно-правових відносинах.

Тому спір як щодо рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так і оскарження дій суб`єкта владних повноважень, в тому числі особи, яка не зверталась із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу є публічно-правовим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі №308/10112/16-а та від 18 грудня 2019 року у справі № 160/4211/19.

Згідно пунктів 1, 8 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які на думку позивача порушені відповідачем, сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Встановлено, що позивачем оскаржуються в порядку цивільного судочинства бездіяльність відповідача голови Кетрисанівської сільської ради, тобто посадової особи органу місцевого самоврядування.

Суд правомірно вважав, що оскільки спірні дії (бездільність) відповідача самі по собі не породжують виникнення у позивача права власності чи користування земельною ділянкою, а є лише одним із етапів для імовірного набуття такого права в майбутньому, вимога про зобов`язання голови ради внести розгляд клопотання позивача в порядок денний сесії ради, так і розгляд його самою радою не порушують майнових прав та інтересів позивача, та випливають з виконання головою ради визначених законом владних повноважень, вказаний спір з приводу протиправності бездіяльності суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим, а отже підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства адміністративним судом, яким з огляду на положення ст.20 КАС України є Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду, для фізичних осіб встановлено ставку - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Проте, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, провадження № 12-66гс18, навела висновок про правильне застосування норм права, згідно з яким підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи несплату ОСОБА_1 судового збору при подачі апеляційної скарги, що останній не є особою, відповідно до Закону України «Про судовий збір», звільненою від сплати збору, слід стягнути з позивача в дохід держави 496,20 грн судового збору.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Дуковський

О. І. Чельник