"25" серпня 2022 р. Справа № 363/2402/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Коломієць О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на постанову старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Картошкіної Марини Михайлівни про закінчення виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 ,

встановив:

представник ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Картошкіної Марини Михайлівни про закінчення виконавчого провадження, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіної М.М. щодо закінчення виконавчого провадження №53690332 та визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця від 03.08.2022 року про закінчення виконавчого провадження №53690332.

На обґрунтування своїх вимог вказав, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 у справі №363/505/15-Ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 в розмірі 68 445,07 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., а всього 861 278,62 грн. 07 червня 2017 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області Кельбасу О.П. розстрочено виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року за виконавчим листом №363/505/15-ц від 23 березня 2017 року на строк 4 роки 9 місяців шляхом стягнення щомісячних платежів (до 5 числа кожного місяця) рівними частинами від загальної суми заборгованості зазначеної у вказаному виконавчому листі з кінцевим терміном сплати заборгованості 05 лютого 2022 року. Однак при відкритті виконавчого провадження, виконавець помилково зазначив в постанові суму до стягнення в національній валюті - гривні, що не відповідає рішенню суду та виконавчому документу. 28.07.2022 року постановою Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) змінено резолютивну частину виконавчого документу на підставі якого здійснювалося виконавче провадження, вірно зазначивши: «стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30.11.2006 в розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624 грн. 62 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн., а всього 861278 грн. 62 коп.». Проте при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2022 року старший державний виконавець керувалася виключно сумою у розмірі 861 278,62 грн., що в свою чергу є помилковим, коли кошти на рахунок стягувача, зазначені у виконавчому документі на підставі якого здійснювалося виконавче провадження, в повному обсязі не перераховані.

Вважав, що оскільки ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.062017 року виконання рішення суду про повернення 68 445,70 доларів США розстрочено на 4 років та 9 місяці, тобто поділено на 57 рівних платежів, кожен з яких має складати не менше 1200,80 доларів США. Кожен платіж, якщо він здійснюється в національній валюті - гривні, має бути конвертований за курсом НБУ на дату платежу, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладених в постановах від 01.11.2017 року в справі №№697/307/15-ц та від 16.01.2019 року в справі №373/2054/16-ц.

Проте, виконавець при виконанні рішення суду керувався виключно сумою у розмірі 861278,62 грн. та щомісячно державний виконавець перераховував на рахунок ТОВ «ФК «Гефест» 16 тис. грн. щомісячно, що в свою чергу є неправильним, оскільки кожен з платежів боржника має складати не менше 1 200,80 доларів США, що на даний момент до офіційного курсу долара до гривні становить 48 032 грн. щомісячно, а тому залишок боргу на момент закінчення виконавчого провадження становить більше 45 тис. доларів, що в еквіваленті до гривні становить більше 1 млн. грн.

Таким чином, рішення суду, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження №53690332, фактично не виконане, а тому дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №53690332 є неправомірними, оскільки сума заборгованості на підставі рішення суду перед ТОВ «ФК «Гефест» на даний момент становить більше 1 млн. грн. відповідно до курсу долара США.

Старший державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Картошкіна М.М. подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення на скаргу, в яких зазначила, що 13 січня 2022 року ТОВ «ФК «Гефест» звертався до Вишгородського районного суду Київської області із скаргою на її бездіяльність, обґрунтовану тим, що вона на вимогу стягувача не виправила арифметичну помилку у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №53690332 від 04.04.2017 року, а саме вірно зазначити резолютивну частину виконавчого листа на підставі якого здійснюється виконавче провадження, а саме «стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник - ТОВ «ФК «Гефест») заборгованість за кредитним договором в розмірі 68 445,07 доларів CШA». Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.02.2022 року в задоволенні вказаної скарги на бездіяльність старшого державного виконавця відмовлено. 17.02.2022 року постановою №3 «Про результати перевірки Виконавчого провадження», начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо перевірки виконавчого провадження №53690332, в частині відповідності дій старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва, Картошкіної М. М., та начальника Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва, ОСОБА_2 , щодо відмови у задоволенні вимог ТОВ ФК «Гефест» внести зміни в постанову від 04.04.2017 року «Про відкриття виконавчого провадження», визнано такими, що здійснені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Вважала, що сума боргу в розмірі 861 278,62 грн. стягнуто з ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «ФК «Гефест» в повному обсязі, відтак подана скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Боржник ОСОБА_1 подав суду заперечення на скаргу, в яких зазначив, що ТОВ ФК «Гефест не набувало прав вимоги на 68 445,07 дол. США, та не набувало права вимоги до ОСОБА_1 , на будь-які валютні цінності у іноземній валюті. Первісний стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» разом із заявою про примусове виконання рішення додав квитанцію про сплату авансового внеску у розмірі 2% від суми, що підлягає стягненню, а саме: 17 225,57 грн., що дорівнює 2% від 861 278,62 грн., які банк і просив стягнути на свою користь у заяві. Відтак державний виконавець, перевіривши усі надані банком документи, правильно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №53690332 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 861 278,62 грн.

Вважав, що оскаржувана постанова від 03.08.2022 року прийнята відповідно до закону, в межах повноважень старшого державного виконавця, коли право вимоги на валютні цінності ТОВ «ФК «Гефест» не набувало, а сума до стягнення в розмірі 861 278,62 грн. відповідає як рішенню сулу так і заяві первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що зазначено в заяві про примусове стягнення від 03.04.2017 року №114-40/23/69.

Боржник ОСОБА_1 в суді проти задоволення скарги заперечив, з викладених вище підстав.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» в суді в режимі відеоконференції просила про задоволення скарги з викладених у ній підстав.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступного.

Встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області 23 листопада 2016 року первісну позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624 грн. 62 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн., а всього 861 278 (вісімсот шістдесят одну тисячу двісті сімдесят вісім) грн. 62 (шістдесят дві) коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Кредитний договір №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року та додаткову угоду №96-05/13/1105 до нього від 19 липня 2010 року укладені між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 розірвано.

На підставі вказаного рішення Вишгородським районним судом 23 березня 2017 року видано виконавчий лист №363/505/15-ц.

03 квітня 2017 року до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області надійшла заява ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про примусове виконання рішення суду, в якій стягувач просив прийняти до виконання вищезазначений виконавчий лист, розпочати його примусове виконання, про що винести відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження по справі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в загальній сумі 861 278,62 грн.

04 квітня 2017 року постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Булавчик Н.В. відкрито виконавче провадження примусового виконання виконавчого листа №363/505/15-ц виданого 23 березня 2017 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 861 278,62 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року розстрочено виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року за виконавчим листом №363/505/15-ц від 23 березня 2017 року на строк - 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців шляхом стягнення щомісячних платежів (до 5 числа кожного місяця) рівними частинами від загальної суми заборгованості зазначеної у вказаному виконавчому листі з кінцевим терміном сплати заборгованості 05 лютого 2022 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 січня 2018 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

Постановою державного виконавця від 11 вересня 2018 року змінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

В подальшому, ухвалою Вишгородського районного суду від 19 травня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ».

Постановою державного виконавця від 23 лютого 2021 року внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: Реєстраційний номер виконавчого провадження: 53690332 замість Назва: ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» зазначено Назва: Товариство з Обмеженою Відповідальністю Фінансова Компанія «Гефест».

13 січня 2022 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), в якій просив визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною і зобов`язати виправити помилку у постанові про відкриття виконавчого провадження №53690332 від 04 квітня 2017 року, а саме вірно зазначити резолютивну частину виконавчого листа на підставі якого здійснюється виконавче провадження, а саме «стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник - ТОВ «ФК «Гефест») заборгованість за кредитним договором в розмірі 68 445,07 доларів CШA».

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2022 року в задоволенні вказаної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відмовлено.

Начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало М.С., в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», з метою здійснення контролю за законністю виконавчого провадження №53690332 з примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області №363/505/15-ц від 23.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30.11.2006 в розмірі 68 445,70 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн. та судового збору у розмірі 3 654 грн., а всього 861 278,62 грн., з власної ініціативи на підставі постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів №3 від 31.01.2022 року, у період з 04.02.2022 року по 17.02.2022 року проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження № 53690332.

За результатами вказаної перевірки винесено постанову №3 від 17 лютого 2022 року з якої вбачається, що при винесенні державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №53690332 від 04.04.2017 року будь-яких арифметичних помилок не допущено, в якій вірно зазначено розмір грошових коштів, що підлягають стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в сумі 861 278,62 грн., що відповідає як рішенню Вишгородського районного суду Київської області 23.11.2016 року так і в заяві стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про примусове виконання рішення суду від 27.03.2017 №114-40/23/169. Однак, відповідальною особою в порушення вимог пункту 2 розділу II Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження при реєстрації виконавчого документа не зазначено повністю резолютивну частину виконавчого документу.

Вказаною постановою визнано дії старшого державного виконавця Вишгородському відділі державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіної М.М. та начальника Вишгородському відділі державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попок В.В. такими, що здійснені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Начальника Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попок В.В. зобов`язано винести постанову про доповнення (зміну) реєстраційних даних, якою зазначити повністю резолютивну частину виконавчого документу.

28 липня 2022 року постановою старшого державного виконавця Вишгородському відділі державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіною М.М. внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Резолютивна частина: «стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором в розмірі 861 278,62 грн.» зазначити Резолютивна частина: «Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624 грн. 62 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн. а всього 861 278( вісімсот шістдесят одну тисячу двісті сімдесят вісім) грн. 62 (шістдесят дві) коп.».

Постановою старшого державного виконавця Вишгородському відділі державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіною М.М. від 03 серпня 2022 року виконавче провадження №53690332 з примусового виконання виконавчого листа №363/505/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624 грн. 62 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн. а всього 861 278( вісімсот шістдесят одну тисячу двісті сімдесят вісім) грн. 62 (шістдесят дві) коп. закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повною сплатою заборгованості.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження, передбачено, що примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», в чинній редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження, у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження).

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в чинній редакції, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вимогами ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в чинній редакції, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановлено, що, звертаючись до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань по сплаті коштів за наданий йому кредит, просив стягнути з боржника заборгованість за кредитом, відсотками та пені в загальному розмірі 543 761,54 доларів США, що еквівалентно 6 813 892 грн. 71 коп.

Згідно чинної на час ухвалення рішення суду ч. 1 ст. 11 ЦПУ України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду цивільної справи №363/505-15-ц Вишгородським районним судом Київської області прийнято рішення від 23 листопада 2016 року, яким первісний позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624 грн. 62 коп. та судовий збір в розмірі 3 654 грн., а всього 861 278 (вісімсот шістдесят одну тисячу двісті сімдесят вісім) грн. 62 (шістдесят дві) коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Крім того, згідно ч.ч. 1-2 ст. 360-7 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення рішення суду, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Діючими на час прийняття вказаного рішення суду правовими висновками Верховного Суду України визначалося, що статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету (правова позиція ВСУ в постанові від 16 вересня 2015 року в справі №6-190цс15).

Незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня (правова позиція ВСУ в постанові від 02 липня 2014 року в справі №6-79цс14).

Згідно роз`яснень даних в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

При ухваленні судом рішення потрібно перерахувати суму боргу з іноземної валюти на національну, урахувати офіційний курс гривні до іноземної валюти, установлений Національним банком України на день ухвалення судового рішення (правова позиція ВСУ в постанові від 18 травня 2016 року в справі №6-474цс16).

Вказане рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року набрало законної сили 19 грудня 2016 року.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов`язковість судових рішень є однією з конституційних засад судочинства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях (від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Понамарьов проти України»), що «одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточного характеру судового рішення. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення.

Принцип правової визначеності вимагає, що при розгляді будь-яких справ суди не повинні ставити під сумнів законність ухвалених судових рішень, які набрали законної сили.

Таким чином, на момент ухвалення Вишгородським районним судом Київської області рішення від 23 листопада 2016 року, в межах заявлених позовних вимог (коли предметом позову самим позивачем визначено суму стягнення в еквіваленті до іноземної валюти) та на підставі чинного на той час законодавства України та правових висновків Верховного Суду України визначено суму заборгованості, яка підлягала стягненню з боржника ОСОБА_1 в національній валюті в еквіваленті до долару США.

Перерахунок суми боргу в еквівалент до долару США на момент виконання рішення суду вимогами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачений.

Відтак сума стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 861 278 грн. 62 коп. остаточно визначена в рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року, яка зміні чи перерахунку не підлягає.

Таким чином доводи скарги на вимогах Закону не ґрунтуються. Рішення про закінчення виконавчого провадження прийнято відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця. Порушених прав стягувача, які б підлягали захистові в цій справі шляхом скасування оскаржуваної постанови, судом не встановлено, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись статтями 260, 447, 451 ЦПК України,

ухвалив:

в задоволенні скарги відмовити.

Повний текст ухвали складено 29 серпня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя