Справа № 450/922/21 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/4326/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна» про стягнення страхового відшкодування.

В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що 19 серпня 2017 року, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення автомобіля марки «ЗАЗ 1010206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм якого була ОСОБА_3 , з автомобілем марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_4 , який в подальшому зіткнувся з автомобілем марки «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_3 , водієм якого був ОСОБА_5 , який від отриманих внаслідок ДТП травм помер на місці дорожньо-транспортної пригоди. Відповідальність водія автомобіля марки «ЗАЗ 1010206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу № 4649399, яка отримавши заяву позивачів про виплату страхового відшкодування на їхню користь, оскільки вони є доньками потерпілого, а також на користь особи, яка понесла витрати на поховання - ОСОБА_6 , в подальшому призупинила розгляд страхової справи до долучення необхідних документів, а саме: вироку суду чи постанови про закриття кримінального провадження та довідки про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 КК України, про що було проінформовано відповідача. ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» прийняла рішення про відшкодування ОСОБА_6 витрат на поховання, однак не прийняла рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , чим порушила їхнє право на отримання страхового відшкодування.На їх думку страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), а загальний розмір такого відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. Крім того, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Позивачі вважають, щозаконом не покладається на позивача обов`язку доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, оскільки це немає правового значення для вирішення справи, так як шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки, він лише повинен довести факт заподіяння шкоди та її розмір, відтак відмова ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» у виплаті страхового відшкодування та призупинення розгляду страхової справи у зв`язку з відсутністю рішення у кримінальній справі були не правомірними. Вважають, що ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню шкода, заподіяна смертю ОСОБА_5 , яка складається з моральної шкоди в розмірі 19 200 грн. та відшкодування на утримання в розмірі 115 200 грн., а ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню моральна шкода, заподіяна смертю ОСОБА_5 , в розмірі 19 200 грн., відтак загальна сума страхового відшкодування становить 153 600 грн. Оскількиз моменту отримання відповідачем заяв про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а вони не отримали страхового відшкодування, відтак страховик зобов`язаний сплатити кожному з них пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення, а також три проценти річних та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України.

З наведених підстав, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просять:

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 19 200 грн.;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 15 113.91 грн., три відсотки річних в розмірі 1759.56 грн., інфляційні втрати в розмірі 3917.48 грн., а всього разом - 20 790.95 грн.;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна» на користь ОСОБА_1 пенесені судові витрати в розмірі 10 000 грн.;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 134 400 грн.;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна» на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 105 797.36 грн., три відсотки річних в розмірі 12 316.93 грн., інфляційні втрати в розмірі 27 422.38 грн., а всього разом - 145 536.67 грн.;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Провідна» на користь ОСОБА_2 пенесені судові витрати в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 19200,00 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15113,91 грн., 3% відсотків річних у розмірі 1759,56 грн., інфляційні втрати у розмірі 3917,48 грн., а всього разом 20790,95 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 10000,00 грн. за надану правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 134 400,00 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 105 797,36 грн., 3% відсотків річних у розмірі 12 316,93 грн., інфляційні втрати у розмірі 27 422,38 грн., а всього разом 145 536,67 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. за надану правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь держави судовий збір в розмірі 3 199,26 грн.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що в даному випадку його зобов`язання зі сплати страхового відшкодування випливають з договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не безпосередньо з факту завдання шкоди, відтак у разі настання страхового випадку він відповідає в межах страхових сум, зазначених у стразовому полісі і загальний розмір усіх здійсненних страхових відшкодувань за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду, відтак максимальний розмір страхового відшкодування не може перевищувати 200 000 грн. Покликається на те, що СК виплатила страхове відшкодування в розмірі 65300 грн., що складається з відшкодування моральної шкоди, завданої родичам загиблого в розмірі 38400 грн. та витрат на поховання, понесених ОСОБА_6 в розмірі 26900 грн., відтак стягнення страхового відшкодування в розмірі 153 600 грн. перевищує страхову суму, передбачену в полісі страхування. Апелянт вважає, що моральна шкода в межах 12 мінімальних заробітних плат, що на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 38400 грн., відшкодовується на користь усіх родичів загиблого, а оскільки вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 37 900 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, а також 500 грн. сплачено в добровільному порядку, то на думку апелянта, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки така відшкодована в максимальному розмірі, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак судом повторно стягнуто з нього моральну шкоду. Апелянт вважає, що відсутні підстави для виплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, оскільки позивачами не надано доказів, які б підтверджували перебування на утриманні потерпілого, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. На думку апелянта відсутні підстави для нарахування будь-яких штрафних санкцій за прострочення виплати страхового відшкодування, оскільки строк на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування за шкоду у зв`язку з втратою годувальника не настав внаслідок того, що позивачами не надано всіх необхідних документів для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, а саме довідки про призначення пенсії по втраті годувальника. Крім того, на думку апелянта, розмір стягнутих судових витрат є неспівмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову, зважаючи також і на те, що витрати на правову допомогу стягнуті на користь обох позивачів в однаковому розмірі, незважаючи на те, що ціна позову ОСОБА_1 в сім разів менша ніж ціна позову ОСОБА_2 . З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - ОСОБА_10 був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання представник не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки не може з`явитися до суду апеляційної інстанції, тому що зайнятий в судовому засіданні в іншому суді.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

З огляду на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника ПрАТ «СК «Провідна», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , їх представника, оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2017 року, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення автомобіля марки «ЗАЗ 1010206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм якого була ОСОБА_3 , з автомобілем марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_4 , який в подальшому зіткнувся з автомобілем марки «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_3 , водієм якого був ОСОБА_5 , який від отриманих внаслідок ДТП травм помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальність водія автомобіля марки «ЗАЗ 1010206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу № 4649399 від 24.11.2016 року.

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю становить 200000.00 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є доньками загиблого ОСОБА_5 , звернулися з позовом до ПрАТ «СК «Провідна», яка є страховиком винуватця ДТП ОСОБА_3 , про стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 19 200,00 грн. страхового відшкодування (моральна шкода), а на користь позивачки ОСОБА_2 134 400,00 грн. страхового відшкодування (моральна шкода - 19 200,00 грн., відшкодування на утримання - 115 200,00 грн), та стягнення на їх користь штрафних санкцій та нарахувань, передбачених статтею 625 ЦК України, у зв`язку із затримкою виплати страхового відшкодування, а також понесених ними витрати на професійну правничу допомогу.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що дослідженню підлягають обставини щодо:

наявності підстав для виплати страхового відшкодування моральної шкоди позивачам, з огляду на те, що такі бути визнані потерпілими у кримінальному провадженні, та пред`явлений ними в межах цього провадження цивільний позов, вирішено ухваленим у справі вироком суду;

а також, чи належиться позивачці ОСОБА_2 страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, та доведеності цього права за допомогою належних та допустимих доказів.

Від з`ясування цих обставин, залежить обґрунтованість вимог про стягнення пені та нарахувань, передбачених статтею 625 ЦК України.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року ОСОБА_3 визнано винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного їй за цим вироком основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі, якщо вона протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу засудженій ОСОБА_3 не обирано.

Стягнуто із ОСОБА_3 в дохід держави 31 911,00 грн. (тридцять одну тисяч дев`ятсот одинадцять грн. 00 коп.) судових витрат.

Речові докази у кримінальному провадженні: т/з. «ЗАЗ 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_3 , «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_2 - вважати повернутими законним володільцям.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено повністю.

Стягнуто одноразово з ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Турківським РВ УМВС України у Львівській області 30 листопада 2016 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , уродженки с. Вовче Турківський район, Львівська область, 82513, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_2 моральну шкоду в розмірі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Стягнуто одноразово з ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Турківським РВ ГУМВС України у Львівській області 27 квітня 2012 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 мешканки АДРЕСА_3 моральну шкоду в розмірі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_11 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_11 208 271 (двісті вісім тисяч двісті сімдесят одну) грн. 43 копійки відшкодування матеріальної (майнової) шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_11 99 500,00 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) відшкодування матеріальної (майнової) шкоди.

Зобов`язано ОСОБА_11 після стягнення ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» грошового відшкодування передати у власність ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» т/з. «Фіат Добло» р.н. НОМЕР_2 .

Позовні вимоги ОСОБА_12 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_12 491 113,36 грн. (чотириста дев`яносто одну тисячу сто тринадцять грн. 36 коп.) в якості відшкодування за заподіяну моральну шкоду.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_12 177 235, 28 (сто сімдесят сім тисяч двісті тридцять п`ять грн. 28 коп.) в якості відшкодування матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь на користь ОСОБА_12 8886,64 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість грн. 64 коп.) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" () на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 37900.00 грн. (тридцять сім тисяч дев`ятсот) грн. в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди внаслідок скоєння злочину;

Стягнуто ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 1462100.00 (один мільйон чотириста шістдесят дві тисячі сто) грн. в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди внаслідок скоєння злочину.

Аналіз змісту вироку суду свідчить, що позивачами за пред`явленими в кримінальному провадженні цивільними позовами були ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їхні позовні вимоги, викладені в цивільному позові задоволені повністю.

Судом встановлено, що позивачі є доньками потерпілого (загиблого) в ДТП ОСОБА_5 , на день смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) була неповнолітньою.

До правовідносин у даній справі підлягають застосуванню положення Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), а також положення ЦК України.

Щодо позовних вимог про відшкодування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IVшкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 26-1 Закону № 1961-IVстраховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону № 1961-IV, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV).

Щодо відшкодування моральної шкоди, Законом № 1961-IV визначено вичерпний перелік осіб, які мають право на її відшкодування (чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі) та діти (усиновлені). При цьому, загальний розмір такого відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Тобто, в частині відшкодування моральної шкоди, законодавцем визначено граничний розмір такого відшкодування на усіх осіб, які мають право на його отримання, незалежно від реалізації цього права однією із цих осіб повністю чи частково.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

У разі виплати страховиком граничного розміру відшкодування моральної шкоди, у тому числі за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, одній з таких осіб, інші особи таке право втрачають, однак лише в частині її відшкодування страховиком. При цьому, такі особи не позбавляються права отримати її відшкодування за рахунок страхувальника (безпосереднього заподіювача шкоди).

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кожній по 19200.00 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з підставності цих позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Як вбачається з вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року у справі про обвинувачення ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був заявлений позов до винної в ДТП особи, ОСОБА_3 , про стягнення кожній по 260000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди, який судом задоволено.

Позовних вимог щляхом пред`явлення позову в кримінальному провадженні про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди до страховика ПрАТ «Провідна» ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не заявляли.

В порядку кримінального провадження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було пред`явлено позов, який задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Провідна» () на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 37900.00 грн. (тридцять сім тисяч дев`ятсот) грн. в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди внаслідок скоєння злочину.

В подальшому було додатково перераховано ще 500.00 грн. на відшкодування моральної шкоди, що позивачами не заперечується.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.01.2020 року ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не оскаржували, в тому числі і щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» лише на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 37900.00 грн.на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки з ПрАТ « СК «Провідна» вироком Пустомитівського районного суду Львівської області, який набрав законної сили, стягнуто страхове відшкодування на відшкодування моральної шкоди стосовно загиблого в ДТП ОСОБА_8 в загальному розмірі 38400.00 грн., що становить 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку (12 х 3200.00 грн.), тобто, вироком суду стягнуто на відшкодування моральної шкоди особам, яка мають на це право, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в граничному розмірі, визначеному статтею 27 Закону № 1961-IV, а позивачами у справі, що переглядається реалізовано право на отримання цієї шкоди, в межах цього ж кримінального провадження, за рахунок засудженого (винуватця), у ПрАТ «СК «Провідна» відсутній обов`язок виплати коштів в розмірі по 19200.00 грн. на відшкодування моральної шкоди донькам загиблого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

А відтак, суд першої інстанції безпідставно задовольнив оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» по 19200.00 грн. кожній на відшкодування моральної шкоди, в задоволенні цієї позовної вимоги позивачів слід відмовити.

Щодо позовних вимог про відшкодування ОСОБА_2 шкоди, у зв`язку зі смертю годувальника у відповідності до ст. 1200 ЦК України.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV).

Аналіз наведених норм Закону № 1961-IV дає підстави для висновку, що у відносинах з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів законодавець при виплаті таких складових страхового відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, а саме шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, як сама шкода, так і відшкодування моральної шкоди, розмежовує осіб, які мають право на таке відшкодування, а також порядок такого відшкодування і його розмір. При цьому спільним чинником, який повинен враховуватися при його виплаті (стягненні в судовому порядку) є те, що його розмір визначається в мінімальних заробітних платах у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, а також те, що сукупний розмір усіх відшкодувань не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, здійснюється на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України (тобто, за відсилочною нормою), кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону № 1961-IV до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV).

Згідно з абзацом перший пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З матеріалів справи убачається, що заявником ОСОБА_2 на вимогу страховика не було надано довідку про призначену державну пенсію у зв`язку з втратою годувальника, не надано такого документа і під час розгляду у в суді першої інстанції. Позивачем також не додано до позовної заяви документів, які б підтверджувати перебування позивачки ОСОБА_2 на утримані ОСОБА_5 на день його смерті, як передумови для застосування положень статті 1200 ЦК України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні цих позовних вимог, оскільки позивачкою ОСОБА_2 , на вимогу ПрАТ СК «Провідна» не надано документів, зазначених п.35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надання яких є обов`язком особи, яка має право отримання відшкодування, належних та допустимих доказів, що вона мала право на таке страхове відшкодування в порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Близький за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2021 року у справі № 705/3172/19 (провадження № 61-10103св20).

При цьому, колегія суддів враховує, що ПрАТ «СК «Провідна» не прийнято рішення про відмову у здійсненні відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Оскільки не підлягають задоволенню основні позовні вимоги про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди та на відшкодування шкоди, у зв`язку із смертю годувальника відповідно до ст. 1200 ЦК України, то не підлягають до задоволення і похідні від них позовні вимоги про стягнення за прострочення їх виплати пені та нарахувань, передбачених статтею 625 ЦК України.

З огляду на вищезазначене, судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, які понесли позивачі в суді першої інстанції, слід залишити за останніми.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 23.05.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк