Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №607/3690/21

Провадження № 2/439/21/22

12 травня 2022 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

із участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківський прав, ухвалив таке рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача: ОСОБА_2 , у якій просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 08 квітня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 274. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Позаяк останній від утримання сина ухилявся, матеріальної допомоги не надавав, не дбав про сім`ю, не брав участі у вихованні дитини. Тому в подальшому шлюб між сторонами було розірвано.

Позивачка акцентує, що відповідач тривалий час ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. На думку позивачки це негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання.

Позивачка мотивує, що відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової та будь-якої іншої участі у вихованні малолітнього сина.

Тому позивачка вважає, що відповідач створює реальну загрозу інтересам дитини та не може мати право на участь у вихованні малолітнього ОСОБА_3 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

15 квітня 2021 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

21 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка під час судового засідання позовні вимоги підтримала повністю, вважає їх обґрунтованими, а тому просила суд їх задовольнити.

Відповідач під час судового засідання позовні вимоги заперечив повністю, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні. На питання головуючого-судді під час судового засідання надав пояснення про те, що власного малолітнього сина не бачив із 2013 року. Фактично понад вісім років не відвідував його. Жодних перешкод у побаченні з дитиною, а також участі батька у вихованні малолітнього сина, зі сторони позивачки не вчинялося. Про наявність спору між сторонами щодо позбавлення його батьківський прав відносно малолітнього сина він був обізнаний, проте протягом розгляду справи жодних дій для побачення із дитиною не вчинив. Однак, має бажання у майбутньому спілкуватися з дитиною.

Третя особа, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмету спору участь свого представника у судове засідання не забезпечила. Від представника третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2010 року (а.с. 8).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2012 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, ухвалено: розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 08 квітня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 274, що підтверджується наданою суду копією судового рішення (а.с. 7).

06 березня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 247. ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 06 березня 2014 року (а.с. 11).

Від другого шлюбу ОСОБА_1 має двох малолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23 грудня 2014 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 14 вересня 2016 року (а.с. 11-12).

Малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Житлова квартира пристосована для належного виховання, навчання та життя малолітніх дітей, що підтверджується довідкою за № 2 від 25 січня 2021 року, яка видана Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна, 3» та актом обстеження житлових умов заявника від 03 лютого 2021 року (а.с. 10, 18).

ОСОБА_1 характеризується позитивно, а саме: хороша мати, працелюбна, скромна, вимоглива до себе. Громадський порядок не порушує, займає активну позицію у справах взаємодопомоги сусідам. Користується авторитетом серед знайомих. Офіційно працевлаштована, має стабільний дохід. Отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, що підтверджується характеристикою № 1 від 25 січня 2021 року; довідкою № від 08 лютого 2021 року; та довідкою № 3935 від 05 лютого 2021 року (а.с. 15-17).

Малолітній ОСОБА_3 характеризується як дисциплінований, старанний учень, що володіє високим інтелектуальним рівнем. Дитина уважна, відповідальна та сумлінна. Взаємовідносини між іншими учнями добрі. Мати приділяє значну частину часу для виховання та розвитку дитини, бере активну участь у шкільному житті класу. Батько дитини до школи не приходив, навчанням сина не цікавиться. Дитина вважає своїм батьком вітчима ОСОБА_6 . Емоційний стан дитини стабільний та врівноважений. Біологічного батька дитина не знає, особисто з ним не знайома та будь-яких стосунків із ним не підтримує, що підтверджується Висновком психолога № 251 від 05 жовтня 2021 року; характеристикою № 11 від 27 січня 2021 року (а.с. 14, 69).

Орган опіки та піклування прийшов до висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради (а.с. 85-86).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Вимогами частинами 2-4 статті 155 СК України визначається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

-не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

-ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

-жорстоко поводяться з дитиною;

-є хронічними алкоголіками або наркоманами;

-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

-засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У свою чергу позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Всебічно та повно дослідивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та матеріального забезпечення малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідач уникає зустрічей із дитиною. Виховання дитини фактично покладено на її матір ОСОБА_1 , яка забезпечує усі необхідні потреби малолітньої дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не бере участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідач власну поведінку по відношенню до дитини не змінив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинив. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_3 не має, про що стверджує сам відповідач під час судового засідання.

Також судом встановлено, що відповідач жодним чином не намагається виконувати батьківські обов`язки відносно власного сина. Тому на переконання суду позбавлення батьківських прав відповідача не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

При вирішенні спору по суті, суд також враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такий висновок безпосередньо відповідає встановленим в судовому засіданні обставинами справи та не суперечить інтересам малолітньої дитини.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачем ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітнього сина, його свідоме нехтування своїми обов`язками як батька, та небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини. Тому суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 травня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя Б.М. Петейчук