КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8567/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/29224/20

01 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кирилюк Г.М.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ольшевської І.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення залога на підставі договору оренди житлового приміщення,-

в с т а н о в и в:

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про повернення залогу на підставі договору оренди житлового приміщення.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 02 жовтня 2019 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди житлового приміщення, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідно до вимог п. 5.1. договору термін дії цього договору з 09 жовтня 2019 року по 09 жовтня 2020 року. Проте, вказаний договір було розірвано 20 березня 2020 року та вона повернула ключі від квартири.

Вказує на те, що відповідно вимог п. 8.1. при підписанні договору оренди орендар передає орендодавцю залог у сумі 25 000 грн. По закінченню терміну дії чи при достроковому розірванні цього договору орендодавець вправі відрахувати із суми залогу свої, документально обґрунтовані збитки, які виникли з вини орендаря; збитки, завдані орендарем орендованій квартирі чи майну, несплата рахунків та інше. Природний знос квартири і майна не може трактуватися як збитки.

Зазначає, що вона неодноразова намагалась повернути внесений нею залог, але відповідач у добровільному порядку будь-які грошові кошти відмовився повертати.

З урахуванням вище викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь залог у розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення застави на підставі договору оренди житлового приміщення передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення залогу на підставі договору оренди житлового приміщення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 27 червня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Паруль Юлія Олегівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи у зв`язку з чим прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що договір оренди не припинений та не розірваний, а тому відсутні підстави для повернення позивачці залогу, оскільки на даний час квартирою користуються інші орендарі. Позивачка повернула відповідачу ключі від квартири.

Вказує на те, що позивачка неодноразово намагалась повернути залог, так як будь-яких претензій щодо стану орендованої квартири при її поверненні, відповідач до позивачки не пред`являв, але відповідач у добровільному порядку відмовився повертати кошти позивачці.

Звертає увагу суд, що наразі відсутні будь- які зауваження щодо пошкодження майна у квартирі та договір оренди припинений 20 березня 2020 року у зв`язку з тим, що відповідач виселив позивачку з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Паруль Юлія Олегівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлявся в установленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання: АДРЕСА_1 . Судові повістки -повідомлення повернулись на адресу апеляційного суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою. Іншої інформації щодо зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання чи перебування відповідача матеріали справи не містять. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди житлового приміщення.

Відповідно до умов зазначено договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду житлове приміщення, в подальшому квартиру, для проживання /використання під офісне приміщення/під суборенду в порядку і на умовах, обговорених нижче.

Пунктами 5.1., 5.2. договору оренди визначено, що термін дії цього договору з 9 жовтня 2019 року до 09 жовтня 2020 року. Якщо жодна зі сторін не виявила бажання розірвати договір по закінченню терміну його дії, він вважається продовженим на аналогічний термін.

Відповідно до пункту 5.4. цей договір може бути розірваний достроково у порядку, передбаченому п. 7.

Також сторони домовились, що цей договір підлягає достроковому розірванню, а орендар виселенню протягом 3-х днів з відшкодуванням завданих збитків орендодавцю: а) у випадку невиконання чи неналежного виконання орендарем умов, передбачених п.п.3.4., 3.5., 3.7., 3.8. цього договору; б) у випадку, передбаченому чинним законодавством України; в) у випадку невнесень орендної платні до 9-20 числа кожного місяця. Цей договір підлягає негайному розірванню на вимогу орендаря у випадку, якщо приміщення внаслідок обставин, за які орендар не несе відповідальності, опиниться у стані, непридатному для використання. Якщо договір оренди підлягає розірванню на вимогу орендодавця, а орендар не прожив у цій квартирі зазначений у договорі термін і з його боку не було порушень пунктів 3, 4, орендодавець зобов`язується повернути передплату за період, у якому проживання не здійснювалось. Договір може бути розірваний достроково з ініціативи однієї із сторін та за згодою іншої сторони, з попередженням за 1 місяць. (п. 7.1,7.2,7.3,7.4)

Відповідно до частини 8 зазначеного договору сторони погодили, що при підписанні договору оренди орендар передає орендодавцю залог у сумі 25 000,00 грн. По закінченню терміну дії чи при достроковому розірванні цього договору орендодавець повертає орендарю залог в момент виселення. Орендодавець вправі відрахувати із суми залогу свої документально обґрунтовані збитки, які виникли з вини орендаря (збитки завдані орендарем орендованій квартирі чи майну, несплата рахунків та інше). Природний знос квартири і майна не може трактуватись як збитки.

02 жовтня 2019 року між сторонами було підписано акт приймання - передачі житлового приміщення, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове користування (оренду) нерухоме майно у вигляді 3 кімнатної квартири, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., розташованої на 4 поверсі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма невід`ємними технічними пристроями і з предметами домашнього побуту.

06 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 із заявою про досудове врегулювання спору, в якій просила ОСОБА_2 повернути їй внесений нею при підписанні договору оренди квартири залог в сумі 25 000,00 грн. у зв`язку із достроковим розірванням договору.

З огляду на те, що вказана сума залогу відповідачем в добровільному порядку повернута не була, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача на її користь 25 000,00 грн. залогу.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення залогу на підставі договору оренди житлового приміщення, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано доказів того, що строк дії договору оренди житлового приміщення закінчився та/або достроково розірваний в односторонньому порядку, в результаті чого відповідач зобов`язаний повернути орендарю завдаток.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 ЦК України).

Згідно зі статтею 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764 ЦК України).

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Звертаючись до суду з позовом про повернення завдатку ( залогу) позивач ОСОБА_1 посилалась на те, що договір оренди житлового приміщення було розірвано відповідачем 20 березня 2020 року та вона повернула відповідачу ключі від квартириАДРЕСА_2 , проте, на її звернення до відповідача з приводу повернення завдатку (залогу), останній не реагує. Будь яких претензій від відповідача до неї з приводу пошкодження майна або наявності будь - яких інших збитків, завданих нею під час здійснення оренди вказаної квартири не надходило, а тому позивач просила стягнути з відповідача завдаток (залог) у розмірі 25 000,00 грн. відповідно до умов договору.

Судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.6 ст.186 ЦПК України, після надходження позовної заяви до суду було зроблено запит до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА.

З наданої на запит суду довідки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 05.05.2021 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення залогу на підставі договору оренди житлового приміщення. Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі та копія позовної заяви з додатками направлялись судом першої інстанції відповідачу за адресою його місця реєстрації, відзиву чи заперечень на спростування доводів позовної заяви ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 до суду першої інстанції не надав.

Розгляд вказаної справи в суді апеляційної інстанції здійснювався в загальному позовному провадженні з викликом сторін. Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся апеляційним судом про розгляд справи в суді апеляційної інстанції за адресою місця його реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Проте, направлені відповідачу копія ухвали про відкриття апеляційного провадження від 08 вересня 2022 року, копія апеляційної скарги з додатками та судові повістки-повідомлення про розгляд справи повертались на адресу суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Іншої адреси відповідача матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Тобто, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення завдатку ( залогу) відповідно до умов договору оренди житлового приміщення, відповідач жодного разу не з`явився до суду апеляційної інстанції, відзиву чи заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до вимог п. 8.1 договору оренди житлового приміщення, укладеного між сторонами у справі 02 жовтня 2019 року, при підписанні договору оренди орендар передає орендодавцю залог у сумі 25 000,00 грн. По закінченню терміну дії чи при достроковому розірванні цього договору орендодавець повертає орендарю залог в момент виселення. Орендодавець вправі відрахувати із суми залогу свої документально обґрунтовані збитки, які виникли з вини орендаря (збитки завдані орендарем орендованій квартирі чи майну, несплата рахунків та інше). Природний знос квартири і майна не може трактуватись як збитки.

Доводи позивачки про дострокове розірвання, укладеного між сторонами договору оренди житлового приміщення від 02 жовтня 2019 року підтверджуються наданою нею до позовної заяви заявою про досудове врегулювання спору, направленою позивачкою на адресу відповідача 06.06.2020 року та фактом її звернення з даним позовом до суду 17 вересня 2020 року, так як строк дії договору визначений до 09 жовтня 2020 року. Відповідач вказані доводи позивачки жодними доказами не спростував. Відповідно до вимог п. 8.1 договору оренди не надав також доказів щодо існування документально обґрунтованих збитків, які виникли з вини орендаря ОСОБА_1 (збитки завдані орендарем орендованій квартирі чи майну, несплата рахунків та інше).

Аналізуючи зазначене в сукупності, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення залогу на підставі договору оренди житлового приміщення є помилковим. Доводи апеляційної скарги про неправильність таких висновків суду першої інстанції є обгрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни підлягає задоволенню, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення залогу на підставі договору оренди житлового приміщення та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000, 00 грн. переданих у залог на підставі договору оренди житлового приміщення від 02 жовтня 2019 року.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,00 грн., при подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 261,20 грн. За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалене нове судове рішення про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 16, 546, 548, 570, 571, 627, 759,763 ЦК України, ст.ст. 81,82, 128,186, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паруль Юлії Олегівни задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення залогу на підставі договору оренди житлового приміщення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 ) 25 000, 00 грн. переданих у заставу на підставі договору оренди житлового приміщення від 02 жовтня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2022 року.

Головуючий: Судді: