Справа №201/1297/22
Провадження № 2/201/1654/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Веллфін (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2022р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ Веллфін (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. №3-8).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.02.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №42).

Одночасно з подачею позову, позивачкою подана заява про забезпечення позову, в якій вона просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Золотих О.О. від 21.01.2022р. № 22885 про стягнення з позивачки на користь ТОВ Веллфін заборгованості у розмірі 20 181грн. 20коп., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. виконавче провадження № 68483207 (а.с. №9-11). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.02.2022р. заяву позивачки про забезпечення позову задоволено (а.с. №43).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що з Єдиного реєстру боржників їй стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. виконавчого провадження №68483207 на виконання виконавчого напису №22885, вчиненого 21.01.2022р. приватним нотаріусом Київського МНО Золотих О.О. про стягнення з позивачки на користь ТОВ Веллфін заборгованості у розмірі 20 181грн. 20коп. за кредитним договором №485732 укладеним з ТОВ Веллфін. Позивачка зазначила, що даний договір ніколи нею з відповідачем не укладався, її паспорт було втрачено, у зв`язку з чим вона 19.07.2018р. зверталася до Соборного ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Крім того, позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем для вчинення напису не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, а нотаріус в свою чергу, вчинив виконавчий напис не на підставі нотаріально посвідченої угоди, не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис на договорі який не був посвідчений нотаріально, без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, належними доказами якої можуть бути виключно первинні документи. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним. З урахуванням викладеного, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №22885, вчинений 21.01.2022р. приватним нотаріусом Київського МНО Золотих О.О., про стягнення з неї на користь ТОВ Веллфін заборгованості у розмірі 20 181грн. 20коп., а також вирішити питання про стягнення з відповідача понесених судові витрати.

Відповідач ТОВ Веллфін завчасно, а саме 21.02.2022р., отримавши копію ухвали судді Ткаченко Н.В. від 14.02.2022р. копію позовної заяви з додатками, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. №46), не скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України надіслати суду відзив на позов.

Треті особи - приватний нотаріус Київського МНО Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. не скористалися правом на надання суду письмових пояснень щодо предмету позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

24.06.2018р. між ТОВ Веллфін та ОСОБА_2 укладено договір позики №485732 у формі електронного документу, відповідно до якого позичальнику надається позика у розмірі 1 200 грн. строком на 12 днів (термін платежу 06.07.2019р.) на умовах строковості, платності.

Щодо зміни прізвища позивачки судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 16.03.2021р. серія НОМЕР_1 , 16.03.2021р. позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3 та після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_4 (а.с. №40).

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.1. ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд зазначає, що згідно наданого позивачкою листа Соборного ВП ДВП ГУНП від 19.07.2018р. позивачка 19.07.2018р. звернулась з заявою щодо відсутності документа паспорту громадянина України, яку було зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за №26055 та по заяві проводилась перевірка (а.с. №27).

Проте, у суду відсутні відомості, що за заявою ОСОБА_5 від 19.07.2018р. було внесено відомості до ЄРДР з відповідною кваліфікацією кримінального правопорушення, як і не надано судового рішення, що набрало законної сили у кримінальному або цивільному провадженні за фактом шахрайських чи інших протиправних дій при укладенні договору позики №485732 від 24.06.2018р. між ОСОБА_5 та ТОВ Веллфін, визнання договору недійсним.

Отже, презумпцію правомірності, укладеного між ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) та ТОВ Веллфін договору позики №485732 від 24.06.2018р., під час розгляду справи позивачкою належними доказами спростовано не було.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

21.01.2022р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №22885 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ Веллфін заборгованості за договором №485732 від 24.06.2018р., укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Веллфін, у розмірі 20 181грн.20коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 1 200 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 18 331 грн.20коп., сплата за вчинення виконавчого напису 650 грн. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 25.01.2019р. по 01.03.2020р. (а.с. № 15).

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не спростовував належними доказами обставину, що виконавчий напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений, а отже відповідно до положень ст.207 ЦК України вважається таким, що вчинений у письмовій формі.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів) для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України Про нотаріат. Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України Про нотаріат умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: Постановою N662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 постанову N 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017р. та 04.04.2017р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову КМУ N 662 від 26.11.2014р. визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З тексту оспорюваного виконавчого напису №22885 від 21.01.2022р. встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України Про нотаріат та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 21.01.2022р. повинен був врахувати, що станом на 21.01.2022р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у письмовій формі та нотаріально не посвідчені, є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України Про нотаріат.

Пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір позики №485732 від 24.06.2018р. не являється, оскільки вчинений в електронній формі та прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №22885 від 21.01.2022р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 488 грн. 60 коп. (992 грн. 40коп. - за подачу позову та 496 грн. 20коп. - за подачу заяви про забезпечення позову).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17, від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Веллфін (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 21.01.2022р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. зареєстрований в реєстрі №22885 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Веллфін заборгованості за договором позики №485732 від 24.06.2018р., укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Веллфін, у розмірі 20 181грн.20коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 1 200 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 18 331 грн.20коп., сплата за вчинення виконавчого напису 650 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Веллфін на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 1 488 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.