Справа №359/9055/19
Провадження №2/359/96/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в садовому будинку,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовував його тим, що 2 червня 1990 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 . В період шлюбу вони побудували садовий будинок по АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, право власності на який було зареєстровано за відповідачем. ОСОБА_2 посилався на те, що домоволодіння є спільною сумісною власністю, частки кожної сторони в цьому об`єкті нерухомого майна є рівними.

1.2. Тому ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку в садовому будинку по АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 вересня 2019 року (а.с.37) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 30 вересня 2019 року (а.с.38-39) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року (а.с.107-109) було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 на ухвалу судді Бориспільського міськрайонного суду від 30 вересня 2019 року.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 22 червня 2020 року (а.с.132) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 лютого 2021 року (а.с.187-188) провадження у цивільній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №359/9457/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Куницький В.В., про визнання недійсним договору дарування садового будинку.

2.6. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 28 червня 2022 року (а.с.193) провадження у цивільній справі було поновлено.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав позов та наполягав на його задоволенні.

3.2. Представник відповідача ОСОБА_1 не визнала позов та заперечувала проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилалась на те, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2022 року було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . За умовами мирової угоди ОСОБА_5 зобов`язався відчужити у власність ОСОБА_2 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_2 . Після проведення державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на частку у вказаній квартирі у нього припинялось право вимоги щодо садового будинку по АДРЕСА_1 » на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, зокрема щодо частки в цьому об`єкті нерухомого майна. 17 лютого 2022 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_2 . Тому представник відповідача ОСОБА_1 просила суд відмовити у задоволенні позову.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. 2 червня 1990 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_7 шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС Шевченківського РУЮ м. Києва, про що був складений відповідний актовий запис №255. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24 вересня 2019 року (а.с.20).

4.2. 24 жовтня 2005 року на ім`я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 (а.с.22), на підставі якого за нею було зареєстровано право власності на садовий будинок по АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

4.3. Правовідносини, що є предметом судового розгляду, регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обв`язки подружжя» СК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

5.2. Згідно з ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

5.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

5.4. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.5. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Встановлено, що ОСОБА_3 набула право власності на садовий будинок по АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспіль-ського району в період часу, протягом якого вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що сторони набули право спільної сумісної власності на садовий будинок. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_3 не подала докази на спростування означеної презумпції та на підтвердження того, що вказаний об`єкт нерухомого майна був придбаний за її особисті грошові кошти.

6.2. Однак 5 листопада 2018 року відповідач уклав з ОСОБА_5 договір дарування, за яким ОСОБА_3 відчужила в його власність садовий будинок по АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Ця обставина унеможливлює поділ цього об`єкту нерухомого майна та поширення на нього режиму спільної власності до оспорювання дійсності вказаного правочину. Натомість, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2022 року (а.с.202-203) було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . За умовами мирової угоди ОСОБА_5 зобов`язався відчужити у власність позивача 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_2 . Після проведення державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на частку у вказаній квартирі у нього припинялось право вимоги щодо садового будинку по АДРЕСА_1 » на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, зокрема щодо частки в цьому об`єкті нерухомого майна та оспорювання дійсності договору дарування садового будинку, укладеного 5 листопада 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №308700809 від 1 вересня 2022 року (а.с.204-205) вбачається, що 22 лютого 2022 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_2 . Ця обставина свідчить про те, що станом на день ухвалення рішення суду у позивача припинилось право вимоги щодо садового будинку по АДРЕСА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

6.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнати за позивачем права власності на 1/2 частку в садовому будинку по АДРЕСА_1 » на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_2 , належить відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.2. ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 5763 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.7). Однак у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено в повному обсязі.

7.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу вказаних судових витрат відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в садовому будинку відмовити.

Повний текст рішення суду складений 16 вересня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець