ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9071/22

Провадження № 22-ц/4820/1857/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Продана Б.Г. від 30 серпня 2022 року про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дітей.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звільнення його від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2022 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову. Провадження у справі закрито.

23 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про розподіл судових витрат у справі і просила стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити рішення про відмову задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу. Вважає, що суд в порушення ч. 5 ст. 142 ЦПК України не врахував, що у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із заявою про відмову від позову та закриття провадження у справі не свідчить про його безпідставність та необґрунтованість. Саме по собі подання заяви про відмову від позову та закриття провадження у справі не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації (Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №350/1145/19 та від 01.09.2021 року у справі №761/13299/20).

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву відповідачки про відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходив з того, що оскільки позивач відмовився від позову та відповідачка надала докази понесених нею витрат на правову допомогу, з позивача слід стягнути понесені відповідачкою судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2022 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позову та просив закрити провадження у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, суд першої інстанції правильно констатував, що має місце відмова позивача від позову, при цьому відповідачка вживала заходів для захисту своїх прав у суді і понесла витрати на правничу допомогу, відтак ці витрати підлягають стягненню з позивача.

Конструкція норми ч.3 ст. 142 ЦПК України не передбачає необґрунтованість дій позивача як умову відшкодування понесених витрат відповідачу, тому не мають істотного значення доводи апелянта про недоведеність цієї обставини.

Суд першої інстанції помилково послався на ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки саме нормою ч.3 ст. 142 ЦПК України регулюється питання розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову, проте це не вплинуло на правильність висновків суду про наявність підстав для відшкодування позивачем понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк