КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - Клас А на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - Клас А, про стягнення заробітної плати,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 22.06.2018 року по 12.05.2020 рік, працюючи дистанційно фінансовим директором. За вказаний період відповідач не виплачував позивачу заробітну плату і добровільно не бажає це зробити. Позивач надала відповідачу заяву про звільнення за власним бажання, проте при звільненні останній не був виплачений борг по заробітній платі. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 160416 грн. 26 коп. та моральну шкоду в розмірі 100000, яка обґрунтована безпідставними звинуваченнями у викраденні фінансових документів та невиплаті заробітної плати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - Клас А на користь ОСОБА_1 , заробітну плату в сумі 66357 /шістдесят шість тисяч триста п`ятдесят сім/ грн. 90 коп. за вирахуванням фактично виплачених сум та з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 06 вересня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - Клас А подало апеляційну скаргу, в якій, просило оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за наслідками проведеної перевірки Управління Держпраці у Кіровоградській області порушень не встановлено про, що складено відповідний акт, який позивачем по справі не було оскаржено. Зазначає, що ОСОБА_1 в офіс для отримання коштів з каси не прибула. Вказують, що твердження позивача про те, що вона працювала на посаді фінансового директора і за весь період не отримувала заробітної плати є надуманими і безпідставними. Посилається на те,що позивачка протягом 2018-2020 років вела спосіб життя , який не можливий без отримання заробітної плати. Зазначають про те що позивачка викрала платіжні відомості по її заробітній платі.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - Клас А.

28 жовтня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду електронною поштою надійшла доповнена апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - Клас А ,однак дана апеляційна скарга в силу приписів ч.1 ст. 364 ЦПК України не приймається до уваги, оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

На апеляційну скаргу надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому вона вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Вказує, що не отримувала заробітну плату більше ніж півтора роки, виплату через касу не отримувала, що підтверджується відсутністю її підпису в платіжних відомостях на виплату заробітної плати, тому що, вона платіжних відомостей не бачила, працювала віддалено. Безготівкові виплати зарплати також не отримувала, що підтверджується випискою з зарплатної карти. Вказує, що наполягала про видачу їй довідки про заборгованість по заробітній платі, проте відповідач ігнорував звернення.

Вказує, що у зв`язку з цим звернулась до Управління Держпраці у Кіровоградській області, проте перевірити її звернення виявилось не можливим, тому що платіжних відомостей відповідач не надав, звинувативши її в їх викрадені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

18.03.2019 року згідно наказу № 6 позивач прийнята на роботу у ТОВ Торговий дім «Континент» - Клас А на посаду фінансовий директор /а.с. 70/.

18.03.2019 рокупозивача ознайомлено із посадовою інструкцією /а.с. 71 - 72/.

05.05.2021 рокузгідно наказу № 10-3 позивача звільнено з посади фінансового директора з 05.05.2021 за прогул 30.04.2021 без поважних причин згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України із зазначенням про необхідність проведення повного розрахунку /а.с. 73/.

12.05.2021 рокупозивач звернулась до відповідача із заявами про звільнення за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України та направлення трудової книжки поштою /а.с. 24,25/.

27.05.2021 рокупозивач звернулась до Управління Держпраці у Кіровоградській області з заявою про порушення відповідачем її трудових прав, зокрема щодо невиплати заробітної плати /а.с. 12 - 15/.

27.05.2021 рокупозивач звернулась до керівника Кіровоградської обласної прокуратури з заявою про злочин щодо порушення відповідачем її прав, зокрема невиплати заробітної плати, яка була спрямована до НПГУНП в Кіровоградській області /а.с. 6 - 9/.

25.06.2021 року позивач отримала відповідь з Управління Держпраці у Кіровоградській області про те, порушень трудових прав позивача з боку відповідача не встановлено /а.с. 16, 17/.

16.06.2021 рокуНПГУНП в Кіровоградській області позивачу надано відповідь про те, що порушень трудових прав останньої не встановлено і роз`яснено про можливість судового захисту /а.с. 20, 21/.

Згідно довідок про доходи виданих відповідачем для подання до органів соціального захисту для оформлення соціальної допомоги (житлової субсидії) заробітна плата позивача становила: з березня 2019 по грудень 2019 - 4580 грн/, з січня 2020 по липень 2020 - 5000 грн., у серпні 2020 - 5056 грн. 24 коп., з вересня 2020 по грудень 2020 - 5500 грн. /а.с. 74, 75/.

Згідно копії виписки з АТКБ «ПриватБанк» 03.08.2020 року відповідачем перераховано позивачу заробітну плату в сумі 265 грн. 28 коп. /а.с. 26/.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно довідок про доходи виданих відповідачем для подання до органів соціального захисту для оформлення соціальної допомоги (житлової субсидії) заробітна плата позивача становила: з березня 2019 по грудень 2019 - 4580 грн., з січня 2020 по липень 2020 - 5000 грн., у серпні 2020 - 5056 грн. 24 коп., з вересня 2020 по грудень 2020 - 5500 грн. /а.с. 74, 75/.

Згідно даних перевірки управління Держпраці у Кіровоградській області заробітна плата працівникам відповідачем виплачувалась два рази на місяць через касу підприємства /а.с. 79/.

У зазначених довідках відсутні дані про отримання позивачем заробітної плати. Інших відомостей, зокрема платіжних, касових ордерів, тощо, з яких вбачається отримання позивачем заробітної плати відповідач не надав. Доводи про те, що,відповідні документи відсутні, зокрема через їх можливе викрадення, про що також зазначено в акті перевірки управлінням Держпраці з даними про те, що з даного приводу відповідач звертався до правоохоронних органів /а.с. 79/ не підтверджують факту виплати та отримання позивачем заробітної плати.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд враховуючи наступне

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівників підприємств на території України виплачується у грошових знаках, що мають законний обіг на території України. Виплата заробітної плати у формі боргових зобов`язань і розписок або у будь-якій іншій формі забороняється.

Згідно ч. ч. 1 - 5 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.

За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Згідно ст. 29 Закону України «Про оплату праці», при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Згідно ст. 30 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (Форми П-6,)», вбачається, що розрахункова - платіжна відомість складається кожного місяця. В ній зазначаються нарахування заробітної плати, всі утримання та суми виплат, що підлягають видачі працівникам на руки. У розрахунковій відомості проводяться тільки розрахунки заробітної плати, а для її виплати використовуються платіжну відомість.

Cудом першої інстанції встановлено, що згідно довідок про доходи виданих відповідачем для подання до органів соціального захисту для оформлення соціальної допомоги (житлової субсидії) заробітна плата позивача становила: з березня 2019 по грудень 2019 - 4580 грн., з січня 2020 по липень 2020 - 5000 грн., у серпні 2020 - 5056 грн. 24 коп., з вересня 2020 по грудень 2020 - 5500 грн. /а.с. 74, 75/.

Згідно даних перевірки управління Держпраці у Кіровоградській області заробітна плата працівникам відповідачем виплачувалась два рази на місяць через касу підприємства /а.с. 79/.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зазначених довідках відсутні дані про отримання позивачем заробітної плати.

Інших відомостей, зокрема платіжних, касових ордерів, тощо, з яких вбачається отримання позивачем заробітної плати відповідач не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що,відповідні документи відсутні, зокрема через їх можливе викрадення, про що також зазначено в акті перевірки управлінням Держпраці з даними про те, що з даного приводу відповідач звертався до правоохоронних органів /а.с. 79/ не підтверджують факту виплати та отримання позивачем заробітної плати.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що факт отримання позивачем заробітної плати у період офіційних трудових відносин з відповідачем, з урахуванням вимог позову щодо періоду, тобто з 18.03.2019 року по 12.05.2020 року не підтверджений і у цій частині вимоги про стягнення заробітної плати підлягають задоволенню в сумі 66357 грн. 90 коп. за вирахуванням фактично виплачених сум та з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що спосіб життя позивача доводить те, що остання отримувала заробітну плату суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки відповідні факти та обставини мають бути підтверджені відповідно до вимог вище наведених нормативно - правових актів у передбачений законом спосіб.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що перевіркою та актом управління Держпраці у Кіровоградській областіне встановлено порушень трудових прав з сторони відповідача не приймаються до уваги оскільки в управління позивачем подано скаргу на порушення трудового законодавства та управління надало відповідь, що перевіркою не встановлено порушення трудового законодавства. Однак управління не встановлювало факту отримання заробітної плати позивачем та наявності заборгованості по її сплаті з сторони відповідача.

Окрім іншого як видно з відповіді управління Держпраці у Кіровоградській області роз`яснило, що її посадові особи не наділені правом проведення оперативно-слідчих заходів для встановлення тих чи інших фактів, зокрема підтверджуючих чи спростовуючи здійснення чи нездійснення працівником або роботодавцем не зафіксованих у письмовій формі дій. Також, державних інспекторів не наділено правом виносити рішення, яке б зобов`язувало керівника підприємства (установи) чи іншу уповноважену особу здійснювати будь - які дії на користь конкретних осіб чи скасувало б дію наказів або розпоряджень, що порушують трудові права конкретних працівників (функція арбітра).

Додатково управління повідомило, що механізм поновлення порушених трудових прав працівників визначений главою XV КЗпП України. Можливість участі представників органів виконавчої влади, у т.ч. Держпраці, в процедурі поновлення порушених трудових прав працівників нормативно - правовими актами не передбачена. Ця функція здійснюється судами. Відповідно до ст.124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Індивідуальні трудові спори відповідно до ст. 221 КЗпП України розглядаються комісіями по трудових спорах та районними (міськими) судами.

Згідно зі ст.233 КЗпПУ у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи викладене доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними оскільки перевіркою і актом управління Держпраці у Кіровоградській області не підтверджено факт виплати та отримання позивачем заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивачем викрадено зарплатні відомості до уваги не приймаються оскільки дане твердження не було предметом розгляду правоохоронних органів та є лише припущеннями відповідачами належним чином не доведеними і не встановленими.

Інші доводи апеляційної скарги на законність оскаржуваного рішення не впливають.

За таких обставин рішення у справі постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та аргументи зазначені у відзиві на апеляційну скаргу про безпідставність доводів апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи.

Отже, рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Континент» - Клас А залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник