КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 372/4145/19 Головуючий у І інстанції - Зінченко О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/4035/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерне товариство «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрія Вікторовича про застосування наслідків недійсності правочинів,-

встановив:

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрія Вікторовича про застосування наслідків недійсності правочинів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача зазначив, що в забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнекс» за Договором про надання кредитної лінії № СR 07-294/28-2 від 11.06.2007 року зі змінами від 04.07.08 року та від 17.07.08 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 11 червня 2007 року було укладено Договір іпотеки (майнової поруки) № PL 07-303/28-2 зі змінами від 04.07.08 року та від 15.08.08 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рвач Ж.В., зареєстрований в реєстрі за № 1750, заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 1751, 1752.

Відповідні відомості щодо обтяжень майна, переданого в іпотеку Банку, згідно вказаного Договору іпотеки, були внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У відповідності до Договору іпотеки, ОСОБА_1 було передано в іпотеку нерухоме майно садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,0933 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:003:0088, яке належало ОСОБА_1 на праві власності.

В зв`язку з порушенням виконання зобов`язань по Кредитному договору та Договору іпотеки, 01 квітня 2009 року Банк звернувся із зустрічним позовом до Обухівського районного суду Київської області до майнового поручителя ОСОБА_1 про звернення стягнення на Предмет іпотеки.

03 червня 2010 року у справі № 2-315/10 Судом було ухвалено рішення про задоволенні позовних вимог Банку у повному обсязі. 30 вересня 2010 року рішення Суду набрало законної сили, в зв`язку з чим було видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки.

23 червня 2018 року АТ «ОТП БАНК» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., яка посвідчувала Договір іпотеки, та отримав Інформаційну довідку № 128774137 від 23.06.18 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно Предмету іпотеки.

Відповідно до даних Інформаційної довідки № 128774137 від 23.06.18 року, вказані записи про обтяження були погашені 05.04.2015 року на підставі перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку: 9295755; реєстраційний номер обтяження 5111184; дата перенесення - 05.04.2015 року о 17:44:44; номер запису про обтяження: 9295774; реєстраційний номер обтяження 5111033; дата перенесення - 05.04.2015 року о 18:21:13.

Після перенесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані обтяження були припинені: Відомості про припинення запису про іпотеку: 9295755 були внесені до Реєстру: 05.04.2015 о 17:45:14, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталею Борисівною, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 20524087 від 05.04.2015 17:40:46;

Відомості про припинення запису про обтяження: 9295774 були внесені до Реєстру: 05.04.2015 о 18:21:37, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталею Борисівною, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 20524123 від 05.04.2015 18:18:55. Виконавче провадження № 22931475 відкрите, призначено експерта, висновок про оцінку майна та дані щодо його реалізації у Банку відсутні.

Кредитні зобов`язання ні Позичальником - ТОВ «ЮНЕКС», ні майновим поручителем - ОСОБА_1 , не виконані, заборгованість по Кредитному договору не сплачена. Договір іпотеки є чинним, в судовому порядку не визнавався недійсним або припиненим. Банк не надавав згоди на відчуження Предмету іпотеки, зокрема на продаж Предмету іпотеки ОСОБА_2 .

Позивач просив суд, скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості реєстраційного номеру 31, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 17 квітня 2015 року, номер запису про право власності 9410165, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності номер НОМЕР_1 видане 28 жовтня 2015 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Марченко В.Г., підстава внесення запису - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексовий номер 20761173 від 17 квітня 2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року позов АТ «ОТП Банк» задоволено.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості реєстраційного номеру 31, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 17 квітня 2015 року, номер запису про право власності 9410165, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності номер НОМЕР_1 , видане 28 жовтня 2015 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Марченко В.Г., підстава внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20761173 від 17 квітня 2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В.

Скасовано запис про державну реєстрацію змін об`єкта житлової нерухомості реєстраційного номеру 31, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого 30 вересня 2015 року, відомості внесення до реєстру 28.10.2015 року ОСОБА_4 ,, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, індексовий номер 25636550.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна реєстраційного номеру 31- земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0088, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого 17 квітня 2015 року, номер запису про право власності 94101224, державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу номер 3287 виданий 17 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., підстава внесення запису - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20761274 від 17 квітня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплук Ю.В.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує на незаконність оскаржуваного рішення та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового судового рішення по справі.

Вказує, що в результаті не повідомлення про розгляд справи був позбавлений можливості подати заяву стосовно застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Посилається не те, що відповідно до ч.3 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня,коли почалось його викання.

Вказує, що спірний договір купівлі-продажу було укладено 17 квітня 2015 року, а початком перебігу строку позовної давності до спірних правовідносин за ст.253 ЦК України слід відраховувати з наступного дня після відповідної календарної дати, з якою пов`язано його початок, а саме від 18 квітня 2015 року.

А тому, враховуючи встановлену нормами статті 257 ЦК України загальну позовну давність тривалістю у три роки та факт звернення Позивача із вимогами про застосування наслідків недійсності договорів 14.11.2019 року, тобто поза межами вказаного трирічного строку, строк позовної давності на момент звернення AT «ОТП-Банк» до суду за захистом порушеного права на іпотечне майно у спірних правовідносинах сплинув 18 квітня 2018 року.

Від AT «ОТП-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вони вказують на відповідність висновків суду першої інстанції матеріалам справи норма чинного законодавства які регулюють дані правовідносини. Вказували на те, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

При цьому вважають, що строк не пропущено, оскільки про порушення свого права дізнались лише 23 червня 2018 року після звернення до нотаріуса та отримання довідки №128774137.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

В забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнекс» за Договором про надання кредитної лінії № СR 07-294/28-2 від 11.06.2007 року зі змінами від 04.07.08 року та від 17.07.08 року (надалі по тексту - «Кредитний договір») між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК», що підтверджується статтею 1 Статуту Банку у новій редакції від 20.11.18 (надалі - «АТ «ОТП БАНК», «БАНК», «Іпотекодержатель», «Позивач»), та ОСОБА_1 11 червня 2007 року було укладено Договір іпотеки (майнової поруки) № PL 07-303/28-2 зі змінами від 04.07.08 та від 15.08.08 (надалі по тексту - «Договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рвач Ж.В., зареєстрований в реєстрі за № 1750, заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 1751, 1752. Відповідні відомості щодо обтяжень майна, переданого в іпотеку Банку, згідно вказаного Договору іпотеки, були внесені до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 5111184) та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5111033).

У відповідності до Договору іпотеки, ОСОБА_1 було передано в іпотеку нерухоме майно садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,0933 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :03:003:0088, яке належало ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно б/н виданим Козинською селищною радою 15 травня 2006 року на підставі рішення виконкому Козинської селищної ради від 28.04.2006 року № 62/52, та зареєстровано за Іпотекодавцем Обухівським бюро технічної інвентаризації (Реєстраційний номер: 14754497 Номер запису: 79 в книзі), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10637467 від 15.05.2006 року .

В зв`язку з порушенням виконання зобов`язань по Кредитному договору та Договору іпотеки, 01 квітня 2009 року Банк звернувся із зустрічним позовом до Обухівського районного суду Київської області до майнового поручителя ОСОБА_1 про звернення стягнення на Предмет іпотеки.

03 червня 2010 року у справі № 2-315/10 Судом було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог Банку у повному обсязі. 30 вересня 2010 року рішення Суду набрало законної сили, в зв`язку з чим було видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після отримання виконавчого листа № 2-315/10 відносно ОСОБА_1 , Банк звернувся до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області із заявою вих. № 12-4/10662 від 22.11.10 про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу. 29.11.2010 року зазначеним підрозділом було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 22931475).

07.09.2011 року ДВС було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

23 червня 2018 року АТ «ОТП БАНК» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., яка посвідчувала Договір іпотеки, та отримав Інформаційну довідку № 128774137 від 23.06.18 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно Предмету іпотеки.

Відповідно до даних Інформаційної довідки № 128774137 від 23.06.18 року, вказані записи про обтяження були погашені 05.04.2015 року на підставі перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку: 9295755; реєстраційний номер обтяження 5111184; дата перенесення - 05.04.2015 року о 17:44:44; номер запису про обтяження: 9295774; реєстраційний номер обтяження 5111033; дата перенесення - 05.04.2015 року о 18:21:13.

Після перенесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані обтяження були припинені: Відомості про припинення запису про іпотеку: 9295755 були внесені до Реєстру: 05.04.2015 о 17:45:14, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталею Борисівною, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 20524087 від 05.04.2015 17:40:46; Відомості про припинення запису про обтяження: 9295774 були внесені до Реєстру: 05.04.2015 о 18:21:37, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталею Борисівною, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 20524123 від 05.04.2015 18:18:55.

12 липня 2018 року АТ «ОТП БАНК» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталії Борисівні із Заявою вих. № 73-3-73-3-1/5051-БТ від 12.07.2018 року про надання письмового повідомлення щодо підстав вказаних реєстраційних дій з припинення обтяжень, та надання копій документів, на підставі яких нею були здійснені реєстраційні дії з припинення обтяження та іпотеки.

26 липня 2018 року Банком було отримано лист-відповідь вих. № 40 від 24.07.18 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталії Борисівни про те, що нею ніколи не проводилися нотаріальні та реєстраційні дії з припинення обтяжень за реєстраційними номерами 5111184 та 5111033 та надано документи, а саме: листи вих. № 35 від 06.04.15, вих. 36 від 07.04.15, адресовані Головному управлінню юстиції у м. Києві, Дніпровське РУ ГУ ВМС України в м. Києві, ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України», ВПВР ДВС України Печерського РУЮ у м. Києві про те, що 06.04.15 вона подала заяву про те, що до її робочого комп`ютеру шляхом віддаленого доступу невідомими особами, без її участі та без її відома було незаконно зареєстровано припинення обтяжень, в т.ч. щодо Предмету іпотеки Банку, та зареєстрування за даним фактом кримінальне провадження в ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. ст. 190 ч. 4, 361 Кримінального кодексу України; витяг із кримінального провадження № 0004933; клопотання старшому слідчому СВ Дніпровське РУ ГУ ВМС України в м. Києві від 15.04.15 про накладення арешту; відповідь Слідчого управління ВМС України ГУ в місті Києві від 03.06.15 про часткове задоволення клопотання; заява (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення Прокурору Дніпровського району м. Києва та витяг із кримінального провадження № 0004933.

Згідно інформації, зазначеної у Інформаційній довідці № 128774137 від 23.06.18, Банку стало відомо, що право власності на Предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер 3284 (садовий будинок) та Договору купівлі-продажу, серія та номер 3287 (земельна ділянка), виданих 17.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович.

Предмет іпотеки, а саме: садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані у АДРЕСА_1 , зареєстрований 17.04.2015 року о 17:49:00 та о 17:55:54 за ОСОБА_2 . Номер запису про право власності на садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості: 9410165. Номер запису про право власності на земельну ділянку: 9410224.

Судом також з`ясовано, що в Інформаційній довідці № 128774137 від 23.06.18 зазначено, що власниками нерухомого майна, а саме: садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки, площею 0,0933 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :03:003:0088, були ОСОБА_1 та ОСОБА_3 яке виникло у них на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області № 2-2389/10 від 06.12.2010 року.

Відповідно, Договору купівлі-продажу серія та номер 3284 та 3287, посвідчені 17.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Юрієм Вікторовичем, були укладені між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06.12.2010 року по справі № 2-2389/10 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна було скасовано Апеляційним судом Київської області ще 22 лютого 2012 року

08 серпня 2019 року за заявою Банку державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» було поновлено (внесено) запис про іпотеку: 32735391 (спеціальний розділ) та надано витяг № 176755953.

Встановивши вказані обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість заявленого позову та задовольнив його враховуючи наступне.

Іпотекодавець - ОСОБА_1 , на момент укладення Договорів купівлі-продажу № 3284 та № 3287 Предмету іпотеки, мав, передбачений Законом України «Про іпотеку» та п.п. 5.2., 5.3. Договору іпотеки, отримати згоду АТ «ОТП БАНК» на відчуження нерухомого майна на користь ОСОБА_2 ..

Однак відповідачами не було спростовано того, що АТ «ОТП Банк» не був повідомлений про укладені правочини та не надавав згоди на відчуження заставного майна, тож суд зазначає, що вказані договори купівлі-продажу № 3284 та № 3287 від 17.04.2015 року є нікчемними в силу приписів (на підставі) статті 12 Закону України «Про іпотеку».

Ці правочини є нікчемними з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.

Зокрема, як з`ясовано судом, про факт продажу вказаного майна Позивач дізнався випадково лише 23.06.2018 року із Інформаційної довідки № 128774137 та навіть не міг здогадуватися про такі дії ОСОБА_1 , оскільки в Підрозділі примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-315/09 про звернення стягнення на Предмет іпотеки і в рамках виконавчого провадження ВП № 22931475 державним виконавцем було накладено арешт на майно Боржника на підставі постанови від 07.09.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може враховуючи наступне.

Відповідно до ст.. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

За змістом статей 2, 6, 12 ЦПК України основними засадами цивільного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; рівність всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 43 ЦПК України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводии свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 128 ЦПК України визначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками- повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка- повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В свою чергу, суд першої інстанції не перевірив дотримання норм статті 128 ЦПК України. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року ухвалено за відсутності ОСОБА_1 та без належного повідомлення останнього про дату та час розгляду справи в суді першої інстанції.

Приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що ненадсилання чи повернення судової повістки про призначення розгляду справи на конкретну дату через неможливість її вручення є доказом належного інформування Відповідача 2 про час і місце розгляду справи. Ненадсилання судової повістки чи її повернення через неможливість вручення не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17.

Як видно з матеріалів справи акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович про застосування наслідків недійсності правочинів 19 листопада 2019 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 січня 2020 року відкрито провадження по справі.

В матеріалах справи (ТОМ 1, а.с 208,217,241, ТОМ 2 а.с.10 ) знаходяться поштові конверти, які повернувся до суду першої інстанції з не врученими судовими повістками з відміткою про не вручення з інших причини, що не дали змоги виконати обов`язок щодо пересилання поштового відправлення та адресат відсутній за вказаною адресою,закінчення строку зберігання адресовані ОСОБА_1 на судові засідання призначені на 16 березня 2020 року, 05 травня 2020 року,29 травня 2020 року,12 серпня 2020 року.

А отже ОСОБА_1 не отримував ухвалу про відкриття провадження разом з копією постанови та жодного разу під час розгляду справи не був належним чином повідомлений про судові засідання в справі.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції не дотримався вимог цивільного процесуального законодавства, щодо належного повідомлення учасника справи відповідача ОСОБА_1 , не забезпечив останньому можливості реалізувати надані йому законом права, оскільки розглянув справу за його відсутності, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Розгляд судом першої інстанції справи за відсутності Відповідача 2 належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, згідно з пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового рішення по справі.

З цих підстав оскаржуване рішення слід скасувати повністю та постановити нове рішення, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

При цьому суд дійшов правильних висновків про те, що в силу ст.ст.215,216 ЦК України є підстави для застосування наслідків недійсності правочинів, оскільки в силу ст.215 ЦК України, ст.12 ЗУ «Про іпотеку» спірні договори є нікчемні та як відчужено іпотечне майно без згоди застоводавця.

Проте, суд неправильно застосував до спірних правовідносин позовну давність.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі заявлено клопотання про застосування строків позовної давності апеляційний суд вказує наступне.

Відповідно до ч.І статті 256 ЦК України позовна давність визначається як строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, відповідно, ч. 3 статті 261 ЦК України встановлює, що перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Виконання договору купівлі-продажу настає з моменту передачі у власність Покупця майна (земельної ділянки та садового будинку) та грошової суми, що становить його вартість. Згідно із ч. 3 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 цієї статті ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено судом першої інстанції 17 квітня 2015 року між Відповідачем 1 та Відповідачами 2 і 3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № 3287 та договір купівлі-продажу садового будинку від № 3284.

В той же день 17 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. було зареєстровано право власності Відповідача 1 на садовий будинок та видано витяг з ДРРПННМ про реєстрацію права власності на садовий будинок. Право власності Відповідача 1 на земельну ділянку було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. та видано витяг з ДРРПННМ про реєстрацію права власності на земельну ділянку від 17 квітня 2015 року (рішення № 20761274). Одночасно Відповідачем 1 (покупцем) було здійснено передачу коштів за попередніми договорами купівлі-продажу земельної ділянки № 3283, а також купівлі- продажу садового будинку № 3282.

Враховуючи вказані обставини щодо укладення оспорюваних договорів 17.04.2015 року та прийняття 17.04.2015 року на підставі цих договорів рішення про державну реєстрацію права власності на придбане майно то перебіг позовної давності за вимогами Позивача про застосування наслідків недійсності договору як нікчемного правочину розпочався в 2015 році.

Отже, початок перебігу строків позовної давності до спірних правовідносин за ст.253 ЦК України слід відраховувати з наступного дня після відповідної календарної дати, з якою пов`язано його початок, а саме - від 18 квітня 2015 року.

Оскільки чинним законодавством України не передбачено іншого, до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину застосовується загальний строк позовної давності. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

А тому, враховуючи встановлену нормами статті 257 ЦК України загальну позовну давність тривалістю у три роки та факт звернення Позивача із вимогами про застосування наслідків недійсності договорів 14.11.2019 року, тобто поза межами вказаного трирічного строку, строк позовної давності на момент звернення AT «ОТП-Банк» до суду за захистом порушеного права на іпотечне майно у спірних правовідносинах сплинув 18 квітня 2018 року.

Згідно із ч. 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі № 910/15584/16 (далі - Постанова ВС) щодо застосування позовної давності у спорах про застосування наслідків недійсності правочину.

Щодо перебігу позовної давності за нікчемним правочином вказана Постанова ВС мотивована наступним (п.п. 8.10-8.13 ):

«8.10. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

За загальним правилом, закріпленим в частині 1 статті 261 ЦК України, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Водночас, згідно з частиною 3 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Враховуючи висновки про нікчемність заперечуваного Кредитором договору купівлі- продажу, є помилковим застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин положень частини 1 статті 261 ЦК України з висновком судів про початок перебігу цього строку з дня, коли Кредитор у даному випадку довідався про порушене право у спірних правовідносинах через укладення заперечуваного договору та вибуття частини предмету іпотеки за цією угодою.

8.11. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

8.12. Відповідно до частини першої статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 цієї статті ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

8.13. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо укладення оспорюваного договору 19.06.2009 та прийняття 01.07.2009 на підставі цього договору рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на придбане майно, Верховний Суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності за вимогами Кредитора про застосування наслідків недійсності договору як нікчемного правочину у вигляді повернення майна у власність Боржника розпочався у 2009 році.

А тому, враховуючи встановлену нормами статті 257 ЦК України загальну позовну давність тривалістю у три роки та факт звернення Кредитора із вимогами про застосування наслідків недійсності договору у вигляді повернення майна у власність Боржника 05.04.2018. тобто поза межами вказаного трирічного строку, Суд дійшов висновку про сплив позовної давності на момент звернення Кредитора за захистом порушеного права на майно у спірних правовідносинах».

Відповідно до ч. 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач 2 (апелянт) при розгляді справи про застосування наслідків недійсності правочинів Обухівським районним судом Київської області не мав можливості подати заяву стосовно застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, оскільки не був повідомлений про вирішення спору в суді, а звернувся з вказаною заявою при апеляційному перегляді справи.

Таким чином враховуючи викладене доводи апеляційної скарги в частині застосування наслідків пропуску строків позовної давності є також обґрунтованими оскільки суд першої інтонації помилково застосував до спірних правовідносин ч.1 ст.261 ЦК України.

Враховуючи викладене, наявність підстав для безумовного скасування оскаржуваного рішення та враховуючи те, що апелянтом заявлено клопотання про застосування строків позовної давності апеляційний суд приходе до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності звернення до суду.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі відзиві з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи, що позовні вимоги є законні і обґрунтовані і висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи та вимогам закону, проте суд безпідставно застосував до спірних правовідносин ч.1ст. 261 ЦК України, а не ч.3 ст261 ЦК України рішення суду підлягає скасуванню х ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович про застосування наслідків недійсності правочинів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник