ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6965/22 Справа № 185/9719/21 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року позивач - АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву № б/н від 21 жовтня 2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту.У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 03 жовтня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 105,04 грн, яка складається з: 10 313,35 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 10 313,35 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 1 791,69,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 105,04 грн та судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг без номера від 21 жовтня 2011 року, яка виникла станом на 03 жовтня 2021 року і складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 10 313,35 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 270 грн (а.с. 92-98).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також на неповне дослідження обставин справи та ненадання їм належної правової оцінки, невстановлення обставин справи, які мають значення для її розгляду, просив рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 21.10.2011 року у розмірі 10 313,35 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

АТ КБ «Приватбанк» не скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів вважає за необхідне переглянути рішення лише в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Банку повернуті не були.

Однак, погодитись з таким висновком суду неможливо з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.76,77,78,79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

21 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву № б/н. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 14).

На підтвердження своїх позовних вимог Банк до кредитного договору додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 15-39); довідку про видачу карток (а.с. 13); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 12); розрахунок заборгованості (а.с. 5-11), а також виписку по картковому рахунку (а.с. 48-55).

Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 5-11), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 03 жовтня 2021 року складає у розмірі 12 105,04 грн, яка складається з: 10 313,35 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 10 313,35 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 1 791,69,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, в анкеті-заяві від 21.10.2011 року сума кредитного ліміту не зазначена (а.с. 14 зворот). Проте, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (№ НОМЕР_1 ) оформленої на ім`я ОСОБА_1 , 17.01.2014 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 16 000,00 грн, який в подальшому неодноразово змінювався: 15.10.2015 року зменшено до 15 450,00 грн; 03.04.2016 року зменшено до 15 237,89 грн; 05.10.2016 року - зменшено до 0,00 грн (а.с. 12). Збільшення кредитного ліміту до 16 000,00 грн також підтверджується і випискою з карткового рахунку відповідача (а.с. 54).

Матеріалами справи, зокрема, довідкою про перевипуск кредитних карт підтверджується, що 31.10.2011 року ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , термін дії картки до лютого 2015 року, яку 17.01.2014 року було перевипущено за № НОМЕР_2 , термін дії до липня 2017 року, яку 06.12.2018 року було перевипущено за № НОМЕР_3 , термін дії до вересня 2022 року (а.с. 13). Вказане також підтверджується випискою (а.с. 48-55).

Відповідачем не надано доказів на спростування факту отримання кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом з подальшим його збільшенням, а також факту користування вказаними кредитними коштами та здійснення погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про те, що позичальник приймав всі умови в тому числі і збільшення кредитного ліміту, оскільки позичальник користувався кредитними коштами і після такого збільшення. Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів укладення кредитного договору колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 5-11), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 03.10.2021 року складає у розмірі 12 105,04 грн.

Проте, відповідач не визнає факт наявності заборгованості, яку просить стягнути з нього позивач.

Надаючи оцінку, наданій позивачем виписці по картковому рахунку ОСОБА_1 , колегія суддів зауважує, що вона засвідчує факт користування відповідачем ОСОБА_1 кредитними коштами банку та здійснення погашення заборгованості по кредиту.

Слід звернути увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо підтвердження факту заборгованості відповідача за кредитом, та береться судом апеляційної інстанції до уваги у сукупності з іншими доказами.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що з метою перевірки правильності та об`єктивності суми заборгованості перед банком, колегія суддів здійснила аналіз вказаної виписки по картковому рахунку відповідача.

Так, згідно власноручної калькуляції судом апеляційної інстанції вбачається, що за період з 01.11.2014 року по 09.09.2016 року відповідач використав кредитні кошти без урахування комісії на загальну суму 39 035,51 грн.

Згідно графи сума комісії за користування кредитними коштами при знятті з картки, при здійснені розрахунків карткою, тощо Банком було стягнуто з позичальника комісію за вказаний вище період, разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт того, що між сторонами було узгоджено такі умови договору, як комісія у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що Банком безпідставно було стягнуто таку комісію, що в свою чергу призводило до безпідставного збільшення розміру заборгованості.

Згідно виписки Банком за період з 10.03.2015 року по 13.06.2021 року крім того нараховувалась ще комісія за обслуговування на загальну суму 1 140,00 грн, яка також між сторонами узгоджена не була, що в свою чергу також призводило до безпідставного збільшення заборгованості.

Також, Позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами правомірність нарахування та списання з карткового рахунку відповідача за період з 31.10.2014р. по 01.07.2021р. відсотків за використання кредитного ліміту на загальну суму 43 953,83 грн та за перод з 01.08.2016 року по 01.04.2019 року пені на загальну суму 850,00 грн, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами було узгоджено відсотки та пеню в анкеті-заяві, яка є предметом розгляду у вказаній справі та розмір таких відсотків та пені, що також в свою чергу призвело до безпідставного збільшення заборгованості.

Крім того, з виписки видно, що позивачем були здійснені списання з карткового рахунку відповідача за період з 01.11.2014 року по 01.04.2015 року страхових платежів на загальну суму 60,00 грн; за період з 04.11.2014 року по 21.01.2015 року членських внесків Gold клуб на загальну суму 80,00 грн, проте, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтованості таких списань та того, що сторонами було обумовлено в договорі такі умови.

Також, з наданої позивачем виписки видно, що з рахунку відповідача здійснювались списання щомісячного платежу за послугою Миттєва розстрочка на загальну суму 3 043,29 грн, разом із тим, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення коштів за послугою Миттєва розстрочка, оскільки користування відповідачем вказаною послугою нічим об`єктивно не підтверджено, зокрема матеріали справи не містять будь-яких доказів укладення між сторонами кредитних договорів купівлі-продажу товарів у розстрочку на підставі яких можливо було б перевірити продавця товару, товар, його дійсну вартість, кількість платежів за договором, можливість нарахування відсотків за відповідним договором тощо.

Транзакція від 15.04.2016 року В 40 колегією суддів взагалі не береться до уваги, оскільки не зрозуміло її правову природу та підстави такої транзакції.

Згідно з випискою наявною в матеріалах справи, відповідач за період з 20.11.2014 року по 05.06.2021 року здійснював погашення наявної заборгованості на загальну суму 78 453,89 грн.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що зазначена в позовній заяві сума заборгованості, яку позивач просив стягнути на власну користь, не підлягає задоволенню, оскільки, як встановлено вище згідно наведеного колегією суддів розрахунку, а також враховуючи вищевказані обставини у відповідача фактично відсутня заборгованість за кредитним договором та наявна переплата у розмірі 39 418,38 грн (39 035,51 грн (сума використаних позичальником кредитних коштів без врахування комісії) 78 453,89 грн (загальний розмір здійснених погашень кредитної заборгованості).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні вказаних вимог слід відмовити, оскільки вони є недоведеними та безпідставними.

На підставі ст. 141 ЦПК України з АТ КБ Приватбанк на користь держави підлягають стягненню судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді у сумі 3 405,00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 3 405,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова