Справа № 185/9433/22
Провадження № 2/185/3601/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Шаповалової І.С., за участю секретаря Величко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, третя особа: УСБУ у Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив зобов`язати Виконавчий комітет Павлоградської міської ради виключити з числа службових квартиру АДРЕСА_1 та надати квартиру АДРЕСА_1 у постійне користування Позивачу разом із членами його сім`ї.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач посилається на те, що відповідно до рішення Виконкому Павлоградської міської ради від 13.04.2011 року № 307 він отримав службову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка була закріплена за відділом в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області та перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, ордер від 03.11.2011 року № 112 серія В-2011.

Відповідно до п. 4.3., п. 4.4., п. 5.13., пп. «в» п. 5.21. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБ України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України 06.11.2007 № 792, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.11.2007 за № 1308/14575, а також п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, 13.05.2021 року позивач звернувся до УСБУ у Дніпропетровській області рапортом № 17/5-2595 з проханням розглянути питання щодо виключення з числа службових житлових приміщень СБУ трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , та надання її для постійного проживання йому та членам його сім`ї у складі 4 осіб (дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Вищезазначена службова квартира була розподілена позивачу з родиною у складі 4 осіб (він, дружина, донька та син дружини) відповідно до рішення ЖПК відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області від 05.04.2011 року № 10. На квартирному обліку позивач перебуває з 14.11.2002 року.

В органах СБУ Позивач проходить військову службу з 30.03.2002 року та має вислугу на військовій службі понад 20 років, та жодного разу не отримував житло у постійне користування. У власності позивача та членів родини житлових приміщень не має.

На теперішній час, УСБУ у Дніпропетровській області не відповіло на рапорт позивача від 13.05.2021 року та не надало клопотання до відповідача щодо виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , та надання її для постійного проживання Позивачу та його родині у складі 4 осіб.

05.10.2022 року позивач звернувся з заявою до відповідача щодо розгляду питання про виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, та надання її для постійного проживання позивачу та його родині у складі 4 осіб.

31.10.2022 року відповідач відмовив позивачу у виключенні з числа службових квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю клопотання відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровської області, за яким закріплена ця квартира як службова та яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда.

Вказані обставини порушують право позивача на приватизацію житла.

25.11.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Виконавчий комітет Павлоградської міської ради заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на той факт, що право позивача на користування квартирою АДРЕСА_1 ними не оспорюється, та відповідач, із врахуванням наведених у відзиві нормативно- правових актів не позбавлений права на виключення спірного житла з числа службового та в подальшому на його приватизацію.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 11 листопада 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, третя особа: УСБУ у Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити дії (а.с.26).

Від позивача надійшла заява про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги він підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

За клопотанням представника відповідача від 25.11.2022 року розгляд справи було відкладено на 07.12.2022 року, в судове засідання 07.12.2022 року представник відповідача не з`явився, будь-яких заяв та клопотань від сторони відповідача не надходило.

Від третьої особи УСБУ у Дніпропетровській області 21.11.2022 року, 29.11.2022 року та 09.12.22 року надходили клопотання про відкладення розгляду справи та 07.12.2022 року надійшла заява про надання додаткового часу для надання пояснень у справі, однак суд зазначає, що вказані клопотання надійшли без надання підтвердження того, що вони підписані особами, уповноваженими на представництво інтересів третьої особи в розумінні положень ст.62 ЦПК України, оскільки до заяв, поданих засобами електронного поштового зв`язку, додано докази підписання їх електронним цифровим підписом іншою особою, аніж вказана підписантом.

Окрім цього, суворо дотримуючись принципу забезпечення правильного, справедливого і швидкого вирішення спору з метою захисту прав і законних інтересів громадян,суд зазначає, що з часу відкриття провадження до дати ухвалення судом рішення в третьої особи було достатньо процесуального часу та можливостей для з`явлення до суду та надання пояснень у справі. Поважність причин, які б були переконливими для відкладення розгляду справи, третьою особою в своїй заяві від 07.12.2022 року не наведено.

Фактичні обставини встановленні судом.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконкому Павлоградської міської ради від 13.04.2011 року № 307 позивач отримав службову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка була закріплена за відділом в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області та перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, ордер від 03.11.2011 року № 112 серія В-2011.

Відповідно до п. 4.3., п. 4.4., п. 5.13., пп. «в» п. 5.21. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБ України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України 06.11.2007 № 792, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.11.2007 за № 1308/14575, а також п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, 13.05.2021 року позивач звернувся до УСБУ у Дніпропетровській області з рапортом № 17/5-2595 з проханням розглянути питання щодо виключення з числа службових житлових приміщень СБУ трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , та надання її для постійного проживання йому та членам його сім`ї у складі 4 осіб (дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Вищезазначена службова квартира була розподілена позивачу з родиною у складі 4 осіб (він, дружина, донька та син дружини) відповідно до рішення ЖПК відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровській області від 05.04.2011 року № 10. На квартирному обліку позивач перебуває з 14.11.2002 року.

В органах СБУ Позивач проходить військову службу з 30.03.2002 року та має вислугу на військовій службі понад 20 років, та жодного разу не отримував житло у постійне користування. У власності позивача та членів родини житлових приміщень не має.

На теперішній час, УСБУ у Дніпропетровській області не відповіло на рапорт позивача від 13.05.2021 року та не надало клопотання до відповідача щодо виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , та надання її для постійного проживання Позивачу та його родині у складі 4 осіб.

05.10.2022 року позивач звернувся з заявою до відповідача щодо розгляду питання про виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , яка перебуває у власності територіальної громади м. Павлограда, та надання її для постійного проживання позивачу та членам його сім`ї.

31.10.2022 року рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26.10.2022 року № 1066 позивачу відмовлено у виключенні з числа службових квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю клопотання відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровської області, за яким закріплена ця квартира як службова та яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлоград.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Нормативно-правовими актами, які визначають правовий статус службового житла, є Житловий кодекс УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37.

Законодавство не містить чіткого визначення поняття службове житлове приміщення. При цьому, із аналізу положень вказаних вище нормативно-правових актів вбачається, що службове житлове приміщення це таке житлове приміщення, що перебуває у державній, комунальній, а в окремих випадках і в приватній власності (але крім житлових приміщень, що перебувають у приватній власності фізичних осіб), яке у зв`язку з характером трудових відносин призначене для більш близького проживання працівників.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЖК УРСР, порядок надання службових жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири, визнані у встановленому порядку службовими житловими приміщеннями.

Відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 підставами для виключення квартири з числа службових є: відсутність потреби у подальшому використанні житла у якості службового; виключення у встановленому порядку житла з числа службових.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЖК України, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Відповідно до п. 6 Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Зі змісту вказаних положень виходить, що вирішення питання про виключення житлового приміщення із числа службових можливо лише при наявності клопотання адміністрації підприємства, яке використовує вказане житлове приміщення як службове.

Проте, УСБУ в Дніпропетровській області з 13.05.2021 року на рапорт позивача не відповіло та не надало клопотання до відповідача щодо виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , та надання її для постійного проживання Позивачу та членам його сім`ї, в зв`язку з чим рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26.10.2022 року № 1066, йому відмовлено у виключенні з числа службових квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю клопотання відділу в м. Павлограді УСБУ у Дніпропетровської області, за яким закріплена ця квартира як службова та яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлоград.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд має право зобов`язати орган вчинити певні дії, які гарантували б захист прав і свобод людини, оскільки Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8), що відповідає висновкам ВС у постановах від 13.02.2020 у справі №750/13081/18, від 13.02.2020 у справі №750/13081/18, від 27.05.2020 у справі №750/1063/19, від 9.10.2020 у справі №750/3925/18 та від 12.11.2020 у справі №750/967/19.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБУ та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України 06.11.2007 № 792, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.11.2007 за № 1308/14575, а також п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, 13.05.2021 року має календарну вислугу більше 20 років, перебуває на квартирному обліку в м. Павлограді, але постійного житла до цього часу не отримав.

Щодо обставин викладених відповідачем у відзиві суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Павлоградської міської ради в силу положень підпункту 3 пункту "а" ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відсутність звернення третьої особи до відповідача щодо виключення з числа службових трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , в зв`язку із поданим 13.05.2021 року рапортом позивача - прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло.

Бездіяльність відповідача щодо неподання відповідного клопотання, - є позбавленням процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Отже, квартира АДРЕСА_3 , яка була надана позивачу для використання як службове приміщення, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда, та подальше її перебування на обліку в якості службової є неправомірним і таким, що порушує право позивача на приватизацію житла.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним вимоги позивача щодо визнання його права на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Питання про судові витрати, суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, третя особа: УСБУ у Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Виконавчий комітет Павлоградської міської ради виключити з числа службових квартиру АДРЕСА_1 та надати квартиру АДРЕСА_1 у постійне користування ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайоний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 12 грудня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Виконавчій комітет Павлоградської міської ради, код ЄДРПЛУ: 04052229, адреса: 51400, м. Павлоград, вул. Соборна, 95;

Третя особа: УСБУ у Дніпропетровській області, , адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, 23.

Суддя І. С. Шаповалова