ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/859/21 Номер провадження 22-ц/814/868/22Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

за участю секретаря Владімірова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Браташ Юрій Павлович

на додаткове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2022 року (повний текст судового рішення складено 12 січня 2022 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до акціонерного товариства (далі АТ) «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві просила суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №953, вчинений 27 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 28 261,31 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 27 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за №953, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №260551872 від 07 листопада 2014 року в розмірі 28261,31 грн.

Стягнуто з відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача ОСОБА_1 суму сплаченого нею судового збору при подачі позову до суду в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки до суду не надано жодних підтверджень щодо наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

12 жовтня 2021 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Браташ Ю.П. із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі в частині стягнення із відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн, оскільки дане питання не було вирішено судом при ухваленні рішення.

Короткий зміст додаткового рішення

Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2022 року стягнуто з відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача витрати, понесені нею на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 4 000,00 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наведений адвокатом Браташ Ю.П. обсяг наданих останнім адвокатських послуг та виконаних ним робіт є неспівмірним проведеного ним розрахунку з тих підстав, що визначені в розрахунку 11 годин часу, які адвокат витратив на вивчення матеріалів та консультації, підготовку позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення, є завищеними та необґрунтованими.

Вимоги, які зазначені в апеляційній скарзі

В апеляційній скарзі позивач просить змінити додаткове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2022 року по даній справі в частині стягнення з відповідача витрат понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи, викладені в апеляційній скарзі

Апеляційна скарга мотивована тим, що маються всі підстави для стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн. При цьому, позивач вважає, що за даних обставин відсутні підстави для втручання у договірні відносини між адвокатом та клієнтом.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Сторони в судове засідання не з`явилися будучи повідомлені про час, місце та дату розгляду справи.

Від представника ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він просить розглянути справу без його участі та участі позивача, апеляційну скаргу підтримує.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18-ц зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що в позовній заяві зазначалось про те, що розмір фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу буде визначено після фактичного надання правничих послуг адвокатом.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги №12-02/21 від 12 лютого 2021; звіт до договору №12-02/21 про надання професійної правничої допомоги від 12 лютого 2021 року адвокатським об`єднанням «Біендем партнерз»; квитанцію №14/05-21 від 14 травня 2021 року, згідно якої позивачем сплачено адвокатському об`єднанню «Біендем партнерз» (адвокат Браташ Ю.П.) гонорар в розмірі 15000,00 грн.

Разом з тим, відповідачем надано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, згідно якого останній просить суд зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн. Клопотання обґрунтоване неспівмірністю об`єму наданих адвокатом послуг і винагороди останнього, відсутністю механізму розрахунку гонорару, а також тим, що в обґрунтування заявленої до стягнення суми правничої допомоги стороною позивача надано документи, які не оформлені належним чином, у зв`язку із чим не можуть бути належними доказами.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наведений адвокатом Браташ Ю.П. обсяг наданих останнім адвокатських послуг та виконаних ним робіт є неспівмірним проведеного ним розрахунку з тих підстав, що визначені в розрахунку 11 годин часу, які адвокат витратив на вивчення матеріалів та консультації, підготовку позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення, є завищеними та необґрунтованими. Фактично по даній справі в жодному із судових засідань представник позивача участі не приймав.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується із матеріалами цивільної справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги заперечення представника відповідача в частині зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, визначену стороною позивача в розмірі 15000,00 грн.

Відтак, суд першої інстанції із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, прийшов до правильного висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн, а доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн не підтверджуються матеріалами справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання в апеляційній скарзі щодо безпідставності втручання у договірні відносини між адвокатом та клієнтом не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанцій з таких підстав.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано послався у рішенні суду, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху», не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої-п`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Однак, вищенаведене не означає, що такі зобов`язання між адвокатом та клієнтом не є обов`язковими для сторін договору про надання правової допомоги, у разі якщо такий договір є дійсним.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відтак, із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, розмір заявлених витрат на правничу допомогу не відповідає співмірності цих витрат, а часткове стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу не може вважатися втручанням у договірні відносини між адвокатом та клієнтом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишати судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, то підстави для зміни чи скасування додаткового рішення суду відсутні.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги особи, яка подала апеляційну скаргу, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Браташ Юрій Павлович - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 травня 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

О.О. Панченко