КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/7297/2022 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

При секретарі - Осадченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Хорішка Андрія Вікторовича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», та адвоката Короткого Віталія Сергійовича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», на рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький автоскладальний завод» про визнання частково недійсним договору факторингу,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Українська металургійна компанія», АТ «Укрсиббанк», третя особа: ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод» (далі ТОВ «КрАСЗ»), про визнання частково недійсним умов договору факторингу №83/FAA від 20.11.2017 р., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська металургійна компанія», а саме:

- абзац п`ятий пункту 1.1. договору факторингу №83/FAA від 20 листопада 2017 р. (в редакції Додаткової угоди №2 від 15 грудня 2017р. до договору факторингу № 83/FAA від 20 листопада 2017 р.) в частині відступлення Клієнтом (АТ «УкрСиббанк») Фактору (ТОВ «Українська металургійна компанія») усіх та будь-яких існуючих та можливих прав вимоги за недоговірними зобов`язаннями ОСОБА_1 як особи, пов`язаної з ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», включаючи вимоги щодо відшкодування ОСОБА_1 будь-якої шкоди, та вимог, що можуть бути пред`явлені до останнього в майбутньому, що виникли та/або виникнуть у зв`язку з кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03 травня 2007р., включаючи (без обмеження) всі вимоги у зв`язку з наданням неправдивої інформації, шахрайством та злочинною змовою, і незалежно від того, чи права вимоги регулюються законодавством та/або юрисдикцією України, законодавством та/або юрисдикцією Англії або будь-якою іншою системою права;

- абзац другий пункту 1.11. договору факторингу №83/FAA від 20 листопада 2017 р. в частині переходу до Фактора (ТОВ «Українська металургійна компанія.») всіх процесуальних прав Клієнта (АТ «УкрСиббанк») як потерпілого за усіма кримінальними провадженнями, що зазначені у п. 1.10., Додатку №4 до договору факторингу №83/FAA від 20 листопада 2017 р.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказував, що оспорювані умови договору факторингу №83/FAA від 20 листопада 2017 в частині суб`єктного складу, а саме: включення в спірний договір факторингу в якості боржника за недоговірними зобов`язаннями ОСОБА_1 , який не є набувачем послуг чи товарів за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03 травня 2007 року, боржником (позичальником) за яким є ТОВ «КрАСЗ», та в частині змісту, а саме включення до предмету спірного договору факторингу недоговірних зобов`язань ОСОБА_1 та процесуальних прав кредитора і потерпілого в судових і кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_1 , як підозрюваного, - порушують права та інтереси позивача, зокрема: право ОСОБА_1 на добре ім`я, честь і гідність; презумпцію невинуватості ОСОБА_1 як підозрюваного (обвинуваченого) в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001043 від 17 жовтня 2013 року; майнові інтереси ОСОБА_1 , які полягають зокрема в захисті та збереженні власного майна від безпідставних, на думку позивача, майнових (грошових) вимог ТОВ «УМК», які ґрунтуються на спірному договорі факторингу; нормальні життєві зв`язки, спосіб життя та свобода ОСОБА_1 , які, на думку позивача, зазнали втручання внаслідок укладення відповідачами спірного договору факторингу та протиправної передачі відповідачу процесуальних прав потерпілого в кримінальному провадженні №0001043 від 17 жовтня 2013 року, в якому ОСОБА_1 є обвинуваченим. Позивач також зазначав, що оспорювані умови договору факторингу № 83/FAA від 20 листопада 2017 року незаконно змінили кредитора (потерпілого) в недоговірному зобов`язанні, фактично підмінили недоговірні зобов`язання на зобов`язання позичальника за вказаним кредитним договором в цілому, перетворивши ОСОБА_1 на солідарно зобов`язаного разом з основним боржником (ТОВ «КрАСЗ»), наділили ТОВ «УМК.» значно більшим обсягом прав і повноважень, ніж ТОВ «УМК.» мало б у випадку укладення звичайного договору факторингу за участю виключно позичальника - ТОВ «КрАСЗ».

Вказував, що оспорювані умови договору факторингу порушують норми матеріального права, а саме: п. 6 ч. 1 ст. 3 , ст. 13, ст.ст. 512, 513, 514, 515, ч. 3 ст. 656, ст.ст. 1077, 1079 ЦК України, ст. 350 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», порушують норми процесуального права, а саме: ст.ст. 2, 55 КПК України, що відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 203, ст. 235 ЦК України, зумовлює недійсність оспорюваних умов договору факторингу, а внесені до нього змінисуперечать чинному законодавству, є незаконними, несправедливими, недобросовісними.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсними з моменту укладення наступні умови договору факторингу №83/FAA від 20.11.2017р., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська металургійна компанія.»:

- абзац п`ятий пункту 1.1. договору факторингу №83/FAA від 20.11.2017р. (в редакції Додаткової угоди №2 від 15.12.2017 до договору факторингу № 83/FAA від 20.11.2017р.) в частині відступлення Клієнтом (АТ «УкрСиббанк») Фактору (ТОВ «Українська металургійна компанія») усіх та будь-яких існуючих та можливих прав

вимоги за недоговірними зобов`язаннями ОСОБА_1 , як особи, пов`язаної з ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», включаючи вимоги щодо відшкодування ОСОБА_1 будь-якої шкоди, та вимог, що можуть бути пред`явлені до ОСОБА_1 в майбутньому, що виникли та/або виникнуть у зв`язку з Кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007р., включаючи (без обмеження) всі вимоги у зв`язку з наданням неправдивої інформації, шахрайством та злочинною змовою, і незалежно від того, чи права вимоги регулюються законодавством та/або юрисдикцією України, законодавством та/або юрисдикцією Англії або будь-якою іншою системою права;

- абзац другий пункту 1.11. договору факторингу №83/FAA від 20.11.2017р. в частині переходу до Фактора (ТОВ «Українська металургійна компанія.») всіх процесуальних прав Клієнта (АТ «УкрСиббанк») як потерпілого за усіма кримінальними провадженнями, що зазначені у п. 1.10., Додатку №4 до договору факторингу №83/FAA від 20.11.2017р.

Вирішено питання судових витрат

В апеляційній скарзі адвокат Хорішко А.В., діючий в інтересах ТОВ «Українська металургійна компанія», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі адвокат Короткий В.С., діючий в інтересах ТОВ «Українська металургійна компанія», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданому відзиві адвокат Марків В.Д., діючий в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційні скарги залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Короткий В.С., діючий в інтересах ТОВ «Українська металургійна компанія», підтримав подані апеляційні скарги з підстав та доводів, викладених в них.

Адвокат Марків В.Д., діючий в інтересах ОСОБА_1 , заперечив проти поданих апеляційних скарг, вважаючи рішення суду першої інстанції законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 травня 2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», в особі генерального директора ОСОБА_1, укладено кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює 7 500 000,00 дол. США. Протягом 2007-2008 років між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», в особі генерального директора ОСОБА_1, укладено додаткові угоди до кредитного договору.

20 листопада 2017 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська металургійна компанія» укладено договір факторингу № 83/FAA, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» відступило на користь ТОВ «Українська металургійна компанія» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором від 03 травня 2007 року № 0.

В подальшому між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська металургійна компанія» укладено додаткові угоди до договору факторингу, а саме: 20 листопада 2017 року - додаткову угоду № 1, а 15 грудня 2017 року - додаткову угоду № 2.

Відповідно до абзацу 5 пункту 1.1. договору факторингу (у редакції додаткової угоди від 15 грудня 2017 року № 2) передбачено, що укладенням цього договору клієнт також безумовно, безвідклично і остаточно відступає фактору усі та будь-які існуючі та можливі права вимоги за недоговірними зобов`язаннями боржника та будь-яких пов`язаних із ним осіб (включаючи вимоги щодо відшкодування будь-якої шкоди та вимоги, що можуть бути пред`явлені в майбутньому), що виникли та/або виникнуть з кредитного договору та/або договорів забезпечення або у зв`язку з ним/ними, як до сторін кредитного договору та/або договорів забезпечення, включаючи (без обмеження) всі вимоги у зв`язку з наданням неправдивої інформації, шахрайством та злочинною змовою, і незалежно від того, чи права вимоги регулюються законодавством та/або юрисдикцією України, законодавством та/або юрисдикцією Англії або будь-якою іншою системою права. Пунктом 1.10 договору факторингу (у редакції додаткової угоди від 15 грудня 2017 року № 2) визначено, що фактор підтверджує, що йому відомо про судові справи, виконавчі провадження та кримінальне провадження № 0001043, що зазначені у додатку №4 до цього договору.

Абзацом 2 пункту 1.11 договору факторингу передбачено, що з дати переходу права вимоги до фактора переходять всі процесуальні права клієнта за усіма судовими справами та кримінальними провадженнями, що зазначені у пункті 1.10. та додатку № 4 до цього договору та стосуються кредитного договору та договорів забезпечення.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вважає, що зміни до договору факторингу в редакції додаткової угоди від 15 грудня 2017 року № 2 суперечать чинному законодавству, є незаконними, несправедливими, недобросовісними, оскільки на підставі договору факторингу можливо відступити тільки ті права вимоги, які виникають із договірних зобов`язань. Предметом договору факторингу не можуть бути права вимоги, які виникають із недоговірних зобов`язань. Боржником за договором факторингу може бути тільки набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Вважає, що оспорюваними умовами договору факторингу ТОВ «Українська металургійна компанія», як новому кредитору за кредитним договором, а також, як потерпілому в кримінальному провадженні № 0001043, фактично надано право вимагати від нього належного та реального виконання недоговірних зобов`язань з відшкодування майнової шкоди.

Задовольняючи даний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів, а тому при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, правового статусу суб`єкта звернення та відповідний статус учасників справи.

Таким чином, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Звертаючись з даним позовом, позивач ставив питання про визнання частково недійсним умов договору факторингу №83/FAA від 20.11.2017 р., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська металургійна компанія», а саме:

- абзац п`ятий пункту 1.1. договору факторингу №83/FAA від 20 листопада 2017 р. (в редакції Додаткової угоди №2 від 15 грудня 2017р. до договору факторингу № 83/FAA від 20 листопада 2017 р.) в частині відступлення Клієнтом (АТ «УкрСиббанк») Фактору (ТОВ «Українська металургійна компанія») усіх та будь-яких існуючих та можливих прав вимоги за недоговірними зобов`язаннями ОСОБА_1 як особи, пов`язаної з ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», включаючи вимоги щодо відшкодування ОСОБА_1 будь-якої шкоди, та вимог, що можуть бути пред`явлені до останнього в майбутньому, що виникли та/або виникнуть у зв`язку з кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03 травня 2007р., включаючи (без обмеження) всі вимоги у зв`язку з наданням неправдивої інформації, шахрайством та злочинною змовою, і незалежно від того, чи права вимоги регулюються законодавством та/або юрисдикцією України, законодавством та/або юрисдикцією Англії або будь-якою іншою системою права;

- абзац другий пункту 1.11. договору факторингу №83/FAA від 20 листопада 2017 р. в частині переходу до Фактора (ТОВ «Українська металургійна компанія.») всіх процесуальних прав Клієнта (АТ «УкрСиббанк») як потерпілого за усіма кримінальними провадженнями, що зазначені у п. 1.10., Додатку №4 до договору факторингу №83/FAA від 20 листопада 2017 р.

Аналізуючи зміст оспорюваного договору, вбачається, що спір між сторонами виник у зв`язку із здійсненням ними господарської діяльності, й сторонами спірних правовідносин є юридичні особи.

Отже, спір у даній справі підпадає під юрисдикцію господарських судів, адже сторонами оскаржуваних договорів є лише юридичні особи, а визнання частково недійсним умов договору факторингу №83/FAA від 20.11.2017 р., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська металургійна компанія»вирішується виключно за правилами господарського судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч.2 ст. 377 ЦПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що даний спір підвідомчий господарському суду і повинен розглядатись за правилами господарського судочинства, в зв`язку з чим, провадження в справі за даним позовом слід закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

За приписами пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України, частини першої, другої статті 377 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Посилання позивача на ту обставину, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду , як фізична особа у своїх власних інтересах, не заслуговують на увагу, оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 травня 2021 року (справа №758/2241/20) при розгляді аналогічної справи за позовом ОСОБА_1 , дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 за критерієм rationepersonaeіз положеннями Конвенції у розумінні підпункту «a» п. 3 ст. 35 Конвенції, не вправі звертатись до суду у власних інтересах, і за наявності уповноважених органів ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод» не вправі звертатись до суду й в інтересах Товариства.

ОСОБА_1 був пов`язаною з ТОВ «КрАСЗ» особою, оскільки обіймав посаду генерального директора - одноособового виконавчого органу ТОВ «КрАСЗ», та був посадовою особою ТОВ «КрАСЗ», уповноваженою здійснювати від імені ТОВ «КрАСЗ юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення правових відносин, а отже - ОСОБА_1 входить до числа пов`язаних з ТОВ «КрАСЗ» осіб, права вимоги за недоговірними зобов`язаннями яких відступлені АТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «Українська металургійна компанія» на підставі оспорюваних умов договору факторингу.

Посилання представника позивача на те, що оспорювані положення договору факторингу укладені з метою зміни учасника кримінального провадження №0001043, а саме: зміни потерпілого АТ «УкСиббанк» на потерпілого ТОВ «УМК», чим порушені права позивача, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 може захистити своє право в межах судового розгляду в кримінальному провадженні.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що провадження у даній справі належить закрити, оскільки існує ухвала суду про відмову у відкритті провадження, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не заслуговують на увагу, оскільки підстави позовів у вказаних справах різняться.

Керуючись ст.ст.367, 374, 377, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Хорішка Андрія Вікторовича , діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія» та адвоката Короткого Віталія Сергійовича, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська металургійна компанія», Акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький автоскладальний завод» про визнання частково недійсним договору факторингу - закрити.

Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Роз`яснити позивачу його право протягом десяти днів з дня отримання ним ухвали про закриття провадження у цій справі - звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.

Повний зміст постанови виготовлений 28 грудня 2022 р.

Головуючий

Судді: