Справа № 352/332/22
Провадження № 2/352/375/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача АТ «Страхова компанія «Країна», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач 22.02.2022 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 20.03.2018 р. між позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та страхувальником ТОВ УРСП «ПАМІБРО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ126257, згідно якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Лексус» реєстраційний номер НОМЕР_1 . 21.12.2018 р. по вул. Бандери у м. Івано-Франківську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, а саме забезпеченого автомобіля «Лексус» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП забезпечений транспортний засіб «Лексус» зазнав механічних пошкоджень. Згідно складеного учасниками ДТП повідомлення про ДТП (європротоколу) ДТП сталася внаслідок порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_1 . Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту від 14.01.2019 р., розрахунку страхового відшкодування та умов договору страхування розмір страхового відшкодування склав 3437,10 грн., яке було виплачено страхувальнику. Відповідно до вимог ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на те, що страхова компанія відповідача АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 206,99 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей, що підлягали заміні, яка склала 2206,99 грн., 2000 грн. франшизи, передбаченої полісом відповідача, на суму якої завжди зменшується страхове відшкодування згідно ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»),заборгованість відповідача перед позивачем складає 3230,11 грн. (3437,10 206,99). Просив стягнути з відповідача вказану суму виплаченого страхового відшкодування та 2481 грн. витрат по сплаті судового збору.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві від 11.04.2022 р. посилався на пропущення позивачем трьохрічного строку загальної позовної давності, оскільки у даному випадку мають місце відносини суброгації, при якій перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а не регресу, де строк позовної давності починається з моменту виплати страхового відшкодування. У рамках даної справи перебіг строку позовної давності розпочався 21.12.2018 р. та закінчився 21.12.2021 р. З огляду на те, що позивач звернувся з даним позовом до суду лише у лютому 2022 р., тобто після спливу загальної позовної давності, просив відмовити у позові за спливом позовної давності.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином, не повідомила суду про причини неявки свого представника, не подала пояснення щодо позову.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 21.12.2018 р. по вул. Бандери в м. Івано-Франківську з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений транспортний засіб «Лексус» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , власником і страхувальником якого є ТОВ УРСП «ПАМІБРО».

Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом) від 21.12.2018 р. (а.с.15).

Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Лексус» реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований позивачем відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту АМ126257 від 20.03.2018 р., згідно п.6 якого відшкодування збитків проводиться без урахування зносу (а.с.16).

Вартість матеріального збитку страхувальника і власника пошкодженого транспортного засобу ТОВ УРСП «ПАМІБРО» склала 3437,10 грн. згідно страхового акту від 14.01.2019 р. та розрахунку страхового відшкодування (а.с.26, також зв. ст.).

Позивач сплатив ТОВ УРСП «ПАМІБРО» вказану суму страхового відшкодування згідно платіжного доручення № 24851 від 14.01.2019 р., перевівши її ТОВ «Класик-Авто» за ремонт забезпеченого транспортного засобу (а.с.27).

Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Лексус» без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 3437,10 грн., вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 2206,99 грн., що підтверджується відповідними розрахунками (а.с.29-30).

Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована третьою особою АТ «Страхова компанія «Країна», остання виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 206,99 грн. (2206,99 грн. вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу 2000 грн. франшизи, передбаченої полісом відповідача, на суму якої завжди зменшується страхове відшкодування згідно ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Тому позивач заявив до стягнення з відповідача як винуватця ДТП різниці між сумою виплаченого потерпілому страхового відшкодування та відшкодованою страховиком відповідача сумою у розмірі 3230,11 грн. (3437,10 206,99).

У відповідності з вимогами ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно вимог п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності з вимогами ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З урахуванням встановлених обставин, які відповідачем не заперечуються, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Щодо посилання відповідача на пропущення позивачем трьохрічного строку загальної позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення у належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Визначення моменту початку відліку позовної давності міститься у ст.261 ЦК України, увідповідності з вимогами частини першої якої, за загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

У рамках даної справи розглядаються відносини суброгації, коли відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні зі збереженням самого зобов`язання, у такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору майнового страхування, до страховика у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України).

У відповідності з вимогами п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин, встановлений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-1, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», діє в Україні, починаючи з 12.03.2020 р. Дія карантину на даний час не завершена.

Таким чином, перебіг строку позовної давності у рамках даної справи, що розпочався 22.12.2018 р., не закінчився 22.12.2021 р., а продовжений у порядку п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2481 грн. витрат зі сплати судового збору (а.с.4).

На підставі наведеного, відповідно до ст. 256, 257, 261, 267, 993, 1188 ч.1 п.1, 1194 ЦК України, п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст. 22, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача АТ «Страхова компанія «Країна», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ 20782312, 3230 (три тисячі двіста тридцять) грн. 11 коп. виплаченого страхового відшкодування та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. судових витрат, а всього 5711 (п`ять тисяч сімсот одинадцять) грн. 11 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»», 04176, м. Київ, вул. Електриків, 29А, .

Повне судове рішення складено 23 травня 2022 р.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ