Справа № 201/4222/22
Провадження № 2/201/2400/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2022р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.№3-11).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.09.2022р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№45).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.05.2022р. у справі № 207/1129/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» згідно полісу №ЕР-203871365 та страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000грн. Звернувшись до страхової компанії із запитом, представник позивача адвокат Шипіленко Р.О. отримав відповідь, з якої вбачається, що страховик обізнаний про наявність страхового випадку та підтвердив відсутність сплати страхового відшкодування, посилаючись на відсутність належно оформленої заяви потерпілої особи. Посилаючись на висновок у постанові ВПВС від 11.12.2019р. в справі № 465/4287/15, позивач зазначив, що він вчинив всі необхідні дії з повідомлення страховика, надав відповідні документи і розрахунки, оцінювач страховика був присутній 03.05.2022р. на ліцензованому СТО Renault ПП «СІНГЛ-СЕРВІС» для оцінки завданих пошкоджень автомобілю «Renault Megane Scenic», днз НОМЕР_1 . Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 від 23.06.2021р. №201-22 вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу автомобіля складає 36 137грн. 97коп. і ця сума підлягає стягненню зі страхової компанії. Різниця між фактичним розміром шкоди та розміром шкоди з урахуванням фізичного зносу автомобіля складає 35 289грн. 80коп., і ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 . Крім того, позивачу завдано моральна шкода, він є інвалідом ІІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тобто має відповідні фізичні та моральні травми, які посилилася внаслідок ДТП 24.04.2022р. на фоні військової агресії з боку Російської Федерації, що відбувається на території України та матеріальної невизначеності щодо можливості відновити пошкоджений транспортний засіб. Позивач пережив значний стрес під час ДТП та за тривалий час оформлення її наслідків, а тому просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000грн. Також позивач просив розподілити судові витрати у справі.

27.10.2022р. у відповідності до положень ст. 178 ЦПК України до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Негробова О.В. (діє на підставі ордеру серія АЕ № 1110407 від 15.08.2022р. - а.с.№73), в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування посилався на те, що позивачем не було доведено розмір завданих збитків, не надано доказів, що підтверджують здійснення ремонтних робіт, а тому відшкодуванню підлягає лише вартість відновлювального ремонту з відрахуванням ПДВ 36 137грн. 97коп, який підлягає стягненню зі страхової компанії. Відповідач ОСОБА_2 несе відповідальність лише в межах франшизи в розмірі 2 600грн. і дане зобов`язання ним виконано. Крім того, представник ОСОБА_4 зазначив, що позивач належним чином не звертався до страховика, в порядку встановленому Законом, з метою отримання страхового відшкодування. Просив відмовити в задоволенні позову та стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позову. Також просив поновити строк на подачу відзиву, оскільки наявні поважні причини пропуску цього строку (а.с.№ 59-61).

31.10.2022р. у відповідності до положень ст. 179 ЦПК України до суду надійшов відзив ПрАТ «СК «Юнівес», підписаний головою правління Спренгель А., в якому останній просив залишити без розгляду позовні вимоги до страхової компанії, оскільки позивач не подав до страхової компанії заяви про страхове відшкодування, адже саме цей документ є підставою для виплати страхового відшкодування відповідно до вимог Закону. Разом з тим, представник відповідача підтвердив, що позивачем повідомлено про подію, що має ознаки страхового випадку. Страховик встановив факт та обставини настання страхового випадку, визначив розмір страхового відшкодування (а.с.№ 72-73).

01.11.2022р. у відповідності до положень ст. 179 ЦПК України до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 , в якій представник позивача - адвокат Шипіленко Р.О. (діє на підставі ордеру серія АЕ № 1044429 від 05.07.2022р. - а.с.№77) не погодився з позицією відповідача та зазначив, що із загальної вартості відновлювального ремонту у розмірі 71 427грн. 77коп. страхова компанія має відшкодувати 36 137грн. 97коп., а залишок коштів 35 289грн. 80коп. має сплатити ОСОБА_5 . Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с.№79-80).

02.12.2022р. до суду надійшла заява представника ОСОБА_4 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8 500грн. витрат на оплату послуг адвоката (а.с.№98-99).

05.12.2022р. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача адвоката Шипілленка Р.О., в якому він просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що відзив на позов поданий з пропуском строку і в ньому не наведено жодної поважної причини такого пропуску, то зазначений у відзиві орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу не може прийматися до уваги та стягуватися. Витрати, пов`язані з направленням адвокатського запиту не підтверджені жодним доказом, а з переліку витрат на ознайомлення з матеріалами справи та надання клієнту усної консультації не можливо зрозуміти, скільки часу витрачено на кожну послугу та інше. Відповідь на відзив представник відповідача не складав, оскільки ним був поданий відзив на позову заяву. Також представник позивача просив не приймати до уваги витрати на опрацювання заяв по суті справи (а.с.№107-110).

28.12.2022р. до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача адвоката Шипіленка Р.О. про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с.№114).

29.12.2022р. до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Негробова О.В., в якій він просив, з урахуванням їх позиції щодо позовних вимог, відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, заявлених представником позивача (а.с.№118).

Стосовно клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про поновлення строку на подачу відзиву, суд зазначає наступне.

Відповідач ОСОБА_2 отримав копію позовної заяви з додатком та ухвалу про відкриття провадження 30.09.2022р. (а.с.№54), отже встановлений судом строк на подачу відзиву для нього закінчився 15.10.2022р.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Негробов О.В. посилався на те, що позивач лише 06.10.2022р. звернувся до нього за правовою допомогою, і відзив на позову заяву був направлений поштовим відправленням 21.10.2022р. (а.с.№71), в межах встановлених 15 днів.

Оскільки пропуск строку на подачу відзиву становить лише шість днів, що в умовах воєнного стану є незначним пропуском строку, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подачу відзиву.

Суд, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, надавши оцінку позовним вимогам та запереченням стосовно позову, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 24.04.2022р. о 17.25 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», днз НОМЕР_2 , по проспекту Аношкіна у м. Кам`янське, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Megane Scenic», днз НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.№13).

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.05.2022р. у справі №207/1129/22, яка набрала законної сили 06.06.2022р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, і накладення на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн.(а.с.№13).

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 визнав себе виним повністю та його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України вина ОСОБА_2 не підлягає доказуванню в даній цивільній справі, оскільки постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.05.2022р. встановлено, що саме через винні дії відповідача сталося ДТП 24.04.2022р.

Цивільна правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» та згідно полісу № ЕР - 203871365 розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., а франшиза - 2 600грн. (а.с.№14).

В своєму адвокатському запиті від 24.05.2022р. № 19 (а.с.№15) представник позивача ОСОБА_7 просив надати інформацію щодо виплати страхового відшкодування внаслідок ДТП, розрахунки шкоди, завданої КТЗ ОСОБА_1 та розміру цієї шкоди, що була визначена страховою компанією та інформацію стосовно графіку та строків виплати страхового відшкодування (а.с.№16).

Листом від 02.06.2022р. № 22/06/02-05 ПрАТ «СК «Юнівес» повідомило представника позивача, що виплата страхового відшкодування внаслідок ДТП не проводилась після отримання інформації про ДТП, яке може бути підставою для здійснена страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Юнівес» направило експерта до пошкодженого ТЗ для здійснення його огляду з метою фіксації пошкоджень; розрахунків шкоди, завданої ТЗ ОСОБА_1 , страховою компанією не здійснювалось та інформація та документи стосовно графіку та строків виплати страхового відшкодування відсутні (а.с.№18-19). Крім того, у даному листі зазначено, що подані проект повідомлення про ДТП та заява про страхове відшкодування, подані в електронному вигляді, без підпису, а тому такі документи не вважаються поданням письмового повідомлення про ДТП та заяви про страхове відшкодування (а.с.№18).

Представник ПрАТ «СК «Юнівес» у своєму відзиві підтвердив, що позивачем повідомлено про подію, що має ознаки страхового випадку та за наслідками повідомлення було розпочато розслідування факту, обставин настання події і встановлення розміру страхового відшкодування на підставі полісу № ЕР-203871365. Страховиком встановлений факт та обставини настання страхового випадку, визначений розмір страхового відшкодування (а.с.№72).

Разом з тим, доказів щодо розміру страхового відшкодування страховою компанією суду не надано до відзиву.

При цьому, підставою для невиплати страхового відшкодування відповідач зазначає відсутність заяви позивача про страхове відшкодування для його отримання, адже цей документ є підставою для виплати страхового відшкодування відповідно до вимог Закону та виконання страховиком обов`язку, а тому відсутнє порушення права позивача з боку страхової компанії, оскільки рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування не було винесено (а.с.№72 зворотна сторона).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019р. у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст.35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком (даний висновок, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до даних спірних правовідносин).

Таким чином, особа, яка вимагає страхової виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому випадку строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком, і інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування».

Отже, страхова компанія, визнаючи право позивача на отримання страхового відшкодування, безпідставно не виплачує цю суму, очікуючи відповідну заяву (під час розгляду справи в суді доказів сплати страхового відшкодування суду не надано).

Враховуючи, що позивач в впродовж одного року звернувся до суду із позовною заявою (ДТП сталося 24.04.2022р., а звернення до суду відбулося 06.07.2022р.), суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення суми матеріальної шкоди.

Щодо визначення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до висновків викладених у п. 69, 71-74 Постанови Верховного Суду України у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018р., у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

В даній справі страхова компанія, визнаючи фактично право позивача на отримання страхового відшкодування, не здійснила цієї виплати.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №232/21 від 22.03.2021р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №48 від 14.04.2018р.) від 23.06.2021р. №201-22 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Megane Scenic», днз НОМЕР_1 становить 71 427грн. 77коп. без надбавок 20% ПДВ, а вартість матеріального збитку складає 36 137грн. 97коп. (а.с.№26-40).

Верховний Суд у постанові від 13.03.2018р. у справі № 910/9396/17 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Верховний Суд у постанові №757/22706/15-ц від 28.02.2018р. зазначив, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

У постанові від 19.09.2018р. у справі № 523/890/15-ц Верховний Суд висловив такі правові висновки: всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України від 01.07.2004р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Позивачем та його представником не надано доказів про оплату запчастин/відновлювального ремонту та проведення фактичного ремонту КТЗ.

Наявний у справі рахунок-фактура № Т1150 від 03.05.2022р., складений СТО ПП «Сінгл-Сервіс», не є підтвердженням фактичного проведення ремонтних робіт та придбання запчастин, а тому, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню визначений у звіті № 201-22 розмір матеріальної шкоди у сумі 36 137грн. 97коп.

При цьому, з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 33 537грн. 97 коп., а з відповідача ОСОБА_2 2 600грн. (розмір франшизи за договором страхування).

З поданих адвокатом Негробовим О.В. доказів вбачається, що грошові кошти у розмірі 2 600грн. були перераховані ним 19.05.2022р. на рахунок ОСОБА_8 (а.с.№62), а отже, відповідач свої зобов`язання щодо відшкодування шкоди виконав та на сьогоднішній день підстав стягувати з нього матеріальну шкоду в більшому розмірі немає.

При цьому, судом враховано, що позивач не позбавлений можливості, у разі проведення фактичних ремонтних робіт, звернутися до страхової компанії або відповідача ОСОБА_2 про достягнення суми страхового відшкодування або різниці між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту.

В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачу слід відмовити.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У разі невідповідності цим вимогам, позовна заява залишається без руху.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікована 17.07.1997р.). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.).

Враховуючи, що позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів завдання шкоди здоров`ю позивача (відповідні медичні документи суду не надані), суд вважає, що позивачу слід відшкодувати лише моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав через пошкодження його майна, у зв`язку з чим, був позбавлений користуватися транспортним засобом, що в свою чергу, вимагало додаткових зусиль для організації життя.

З урахуванням засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 33 537грн. 97 коп., та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, їх слід розподіли наступним чином.

При подачі позову позивач мав пільги щодо сплати судового збору, визначені п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За подачу позовної заяви, з урахуванням ціни позову, позивач мав сплатити судовий збір у загальному розмірі 992грн. 40коп.

Враховуючи, розмір стягнутої зі страхової компанії суми матеріальної шкоди, з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 335грн. 38коп. (1% від задоволених вимог), а з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 20грн. (1% від задоволених вимог).

В іншій частині, витрати по сплаті судового збору в розмірі 637грн. 02коп. компенсуються за рахунок Держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати по оплаті звіту № 201-22 про оцінку транспортного засобу в розмірі 3 920грн. (а.с.№25).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та пропорцію між заявленими позовними вимогами до кожного з відповідачів та стягнутими з них коштами, суд вважає необхідним стягнути з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті за звіт про оцінку транспортного засобу в розмірі 3627грн. 97коп. (33 537грн. 97коп. (сума стягнута) * 3 920грн. (вартість послуги)/ 36 137грн. 97коп (сума заявлених вимог)).

Різницю в 282грн. 03 коп. слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (3 920грн. 3637грн. 97коп.).

Обговорюючи питання витрат на правничу допомогу, що заявлені позивачем та представником відповідача ОСОБА_2 , суд вважає необхідним розподілити їх наступним чином.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на правничу допомогу, визначений представником позивача - адвокатом Шипіленко Р.О. становить 12 450грн.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надані наступні документи: договір № 11-фо про надання правової допомоги від 23.05.2022р.; акт приймання-передачі адвокатських послуг до договору про надання правової допомоги від 23.05.2022р.

В акті зазначено наступний вид наданих послуг: правовий аналіз документів 1 година 1 500грн; підготовка та направлення запиту до страхової компанії, аналіз відповіді 1.5 години- 2 250грн.; підготовка позову до суду 3 години 40 хв. 5 400грн.; підготовка та подання відповіді на відзив 1 година 1 500грн., підготовка та подання клопотання про витрати на правничу допомогу 1 година 20хв. 1 800грн.(а.с.№116).

Також надана квитанція до прибуткового касового ордеру № 3 від 27.12.2022р. (а.с.№117).

Суд приймає за основу розрахунок викладений представником позивача, за виключенням вартості послуг за складання запиту до страхової компанії та підготовки клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки з урахуванням обсягу цих документів (1 аркуш кожний) вважає, що час на складання цих документів є завищеним та вважає необхідним зменшити розмір цих витрат до 500грн. за кожну.

Таким чином, загальний розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням їх зменшення становить 9 400грн.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги до страхової компанія задоволені частково та стягнута сума шкоди, яка становить 92% від заявленої позивачем суми, суд вважає необхідним стягнути з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 8 648грн. (9 400грн.* 92% = 8 648грн.).

З ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 376грн., що становити 4 % від задоволених судом вимог до цього відповідача.

В іншій частині витрат на правничу допомогу позивачу слід відмовити з огляду на пропорційність до задоволених вимог.

Загальний розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи, який належить стягнути на користь позивача з ПрАТ «СК «Юнівес» 12 275грн. 97коп. (3 627грн. 97коп. + 8 648грн.).

Загальний розмір витрат, які слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача становить 658грн. 03коп. (282грн. 03 коп. + 376грн. = 658грн. 03коп.).

Розмір витрат на правничу допомогу, заявлений адвокатом Негробовим О.В. у заяві від 02.12.2022р. становить 8 500грн.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2022р. між АБ «Олександра Негробова» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги, за умовами якого, адвокат надає послуги, пов`язані з настанням ДТП від 24.04.2022р. за участю транспортного засобу відповідача, забезпеченого полісом ОСЦПВ № ЕР-203871365, виданим ПрАТ «СК «Юнівес» (а.с.№63-65).

15.08.2022р. була укладена Додаткова угода № 1 до Договору правничої (правової) допомоги від 15.08.2022р., а 06.10.2022р. Додаткова угода № 2 до Договору про надання правничої ( правової) допомоги від 15.08.2022р. (а.с.№ 99 зворотна сторона, 100). 22.11.2022р. представником відповідача адвокатом Негробовим О.В. та Колодкою М.С. підписаний акт приймання-передачі виконаних роботі до договору від 15.08.2022р., Додаткової угоди № 1 та Додаткової угоди № 2.

В акті зазначено про наступну виконану роботу: направлення запиту до страхової компанії та надання роз`яснень вартість 500грн.; аналіз позовної заяви ОСОБА_1 , яка перебуває в провадженні суду, надання роз`яснень з приводу пред`явлених позовних вимог 4 години 2 000грн.; складання та подання відповіді на відзив 6 годин 3 000грн.; опрацювання відповіді на відзив, відзиву ПрАТ «СК «Юнівес», надання усної консультації з приводу отриманих заяв по суті справи та остаточне узгодження правової позиції 10 годин - 5 000грн. (а.с.№100).

Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 36 від 22.11.2022р. підтверджена сплата Колодкою М.С. витрат на правничу допомогу у розмірі 8 500грн. (а.с.№101).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 зазначено, що судові витрати, які не пов`язані зі сплатою судового збору, не повинні бути не пропорційними до предмету позову.

В своєму клопотанні, яке надійшло до суду 05.12.2022р., представник позивача - Шипіленко Р.О. просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу через недоведеність цих витрат та пропуск відповідачем строку на подачу відзиву.

Суд частково погоджується з запереченнями представника позивача щодо зменшення витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 ці витрати пропорційно задоволеній частині позовних вимог, врахувавши при цьому витрати, пов`язані з аналізом адвокатом Негробовим О.В. позовної заяви та складанням відзиву на позов в загальному розмірі 3 500грн.

Витрати на направлення адвокатського запиту до страхової компанії не підтверджені жодними доказами, а тому не можливо встановити обсягу та предмету наданих ОСОБА_2 роз`яснень. Крім того, враховано, що відзив на позов не містить жодного обґрунтування щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди.

Щодо опрацювання відповіді на відзив, відзиву страхової компанії та надання усної консультації, підстав для стягнення цієї суми немає, оскільки відзив страхової компанії за змістом та обсягом не є складним та не потребує значного часу для його опрацювання. Крім того, представником відповідача ОСОБА_10 , крім відзиву, жодні заяви по суті справи не подавалися, а тому ці послуги, які згідно акту зайняли 10 годин не підпадають під критерій їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

В іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 988, 1187 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 35, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Великої Палати ВС від 11.12.2019р. у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), постановами Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018р., від 13.03.2018р. у справі № 910/9396/17, у справі № 757/22706/15-ц від 28.02.2018р., у справі від 19.09.2018р. № 523/890/15, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (код ЄДРПОУ - 32638319) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 33 537грн. 97коп. (тридцять три тисячі п`ятсот тридцять сім грн. 97коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 2 000грн. (дві тисячі грн.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування матеріальної шкоди та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (код ЄДРПОУ - 32638319) на користь держави судовий збір у розмірі 335грн. 38коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 20грн. (двадцять грн).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (код ЄДРПОУ - 32638319) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 12 275грн. 97коп. (дванадцять тисяч двісті сімдесят п`ять грн. 97коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 658грн. 03коп. (шістсот п`ятдесят вісім грн. 03коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500грн. (три тисячі п`ятсот грн.)

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.