КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/7986/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/9768/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В, Ящук Т.І.

при секретарі Кролівець О.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Дубас Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій,

в с т а н о в и в :

у липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила витребувати у ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , проведену 16.06.2020 (номер запису :36908109), внесеного на підставі договору купівлі- продажу № 876 від 16.06.2020, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дорменюк С.М., а також державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , проведену 15.01.2019 (номер запису:29862571), внесеного на підставі договору дарування № 232 від 15.01.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 частково задоволені її позовні вимоги за первісним позовом та частково задоволено вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 , яким визнано право власності за нею та ОСОБА_4 по 1/2 частині кожному квартири, загальною площею 65,5 м кв, житлова площа 37 м кв, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

25.09.2018 постановою Апеляційного суду Київської області рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 скасовано та визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на вищевказану квартиру.

Постановою Верховного суду від 03.06.2020 скасовано постанову Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 залишено в силі.

24.01.2019 з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона дізналась, що 15.01.2019 ОСОБА_4 відчужив квартиру на підставі невідплатного договору (дарування) на користь матері ОСОБА_3

16.06.2020 спірна квартира була відчужена ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_2 .

На даний час вона не може зареєструвати право власності на 1/2 частину спірної квартири, оскільки вказана квартира поза її волею вибула із її власності, доступ до квартири їй не надають.

Заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17.06.2022 позов задоволено частково. Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину спірної квартири. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частини цієї квартири, проведену 16.06.2020 (номер запису: 36908109), внесеного на підставі договору купівлі- продажу № 876 від 16.06.2020, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дорменюк С.М. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частини цієї квартири, внесеного на підставі договору дарування № 232 від 15.01.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не звернув уваги, що на момент укладення договорів дарування та купівлі - продажу, сторони договору як власники майна мали право на відчуження квартири, оскільки постановою апеляційного суду визнано спірну квартиру його особистою власністю. На час укладення договору постанова не була скасована. Суд дійшов помилкового висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 387, 388 ЦК України, оскільки витребувати можна індивідуально визначену річ, а не частку в праві спільної часткової власності. Суд також не врахував, що позивачка просить витребувати 1/2 частину квартири, а скасувати державну реєстрацію просить за всією квартирою. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації права допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Судом при розгляді справи не вирішено питання чи мала право ОСОБА_3 відчужувати квартиру на користь ОСОБА_2 , а також судом не встановлено чи виділено спірне майно в натурі та чи проживає ОСОБА_1 у квартирі, та яку мету має позивачка заявляючи даний позов. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь - яких юридичних відносин щодо спірної квартири не існувало. Доказів про те, що особи знали про оскарження постанови апеляційного суду не матеріали справи не містять.

У судовому засіданні представниця ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивачки - ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом та частково задоволено вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 та визнано право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 1/2 частині кожному на квартиру, загальною площею 65,5 м кв, житлова площа 37 м кв, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 вищевказане рішення скасовано та визнано за ОСОБА_7 право особистої приватної власності на спірну квартиру.

Постановою Верховного Суду від 03.06.2020 скасовано постанову Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018, та залишено в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 спірної квартири.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2019 ОСОБА_4 подарував спірну квартиру матері ОСОБА_3 .

16.06.2020 ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу продала спірну квартиру ОСОБА_2 .

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивачки поза її волею унаслідок протиправних дій сторін договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (частина третя пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

За матеріалами справи встановлено, що після ухвалення Апеляційним судом Київської області постанови від 25.09.2018, за якою спірна квартира визнана особистою приватною власністю ОСОБА_4 , останній подарував цю квартиру своїй матері ОСОБА_3 . Договір дарування укладено 15.01.2019, тоді як ухвалою Верховного Суду від 21.12.2018 було зупинено дію постанови Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018.

Надалі постановою Верховного Суду від 03.06.2020 скасовано постанову Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 та залишено в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірної квартиру.

За вказаних обставин обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що майно вибуло із власності позивачки поза її волею.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час укладення договору дарування рішення Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 ще не було скасоване та ОСОБА_4 мав право на власний розсуд розпоряджатися своєю власності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дія цієї постанов на час укладення договору дарування була зупинена ухвалою Верховного Суду від 21.12.2018.

Позивачка вказувала на те, що спірна квартира ОСОБА_4 була відчужена на користь матері за договором дарування, а надалі ця квартира відчужена за відплатним договором ОСОБА_2 , який також є родичем ОСОБА_4 . Відповідачі ці обставини не заперечували.

Враховуючи, що відчуження спірної квартири відбувалося у період вирішення спору між позивачкою та ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, де предметом спору була ця ж квартира, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що особи, до яких перейшло право власності на квартиру не є добросовісними набувачами, та позивачка має право на витребування майна.

Після скасування Верховним Судом постанови Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 та залишення в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину спірної квартиру, єдиним ефективним способом захисту порушеного права є витребування цього майна.

Доводи представниці апелянта про те, що не підлягає витребуванню майно, яке не поділено в натурі, а належним способом захисту порушеного права є стягнення грошової компенсації не можна визнати обгрунтованими.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання за позивачкою визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири, а не присуджена грошова компенсації за цю частку, рішення суду буде вважатися виконаним, коли відомості про право власності на цю частку будуть внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Та обставина, що спірна квартира не поділена в натурі не може бути перешкодою для виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018, та відповідно для задоволення даного позову.

До відчуження спірної квартири співвласниками цієї квартири були позивачка та ОСОБА_4 , після задоволення даного позову співвласниками спірної квартири у рівних частках є позивачка та ОСОБА_2 .

Главою 26, розділу 1, книги третьої ЦК України врегульовано питання права спільної власності, та будь - якої заборони на відчуження співвласником частки у спільній частковій власності, коли майно не поділене в натурі, не встановлено, а тому реєстрація права власності на 1/2 частину спірної квартири за позивачкою відповідає вимогам закону.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Уразі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є віндикаційний позов (ст. 387 ЦК Укаїни). Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18).

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 09.11.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук