Провадження № 2/686/5766/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 грудня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гузовій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2022 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що останні понад один рік без поважних причин відсутні за місцем реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Однак, в даній квартирі, окрім нього зареєстровані, але не проживають, колишні власники квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 12 серпня 2022 року ОСОБА_1 купив вказану квартиру в відповідачів. Всі обов`язки щодо утримання квартири та сплати комунальних платежів позивач несе самостійно, а зареєстровані особи, які не проживають в квартирі більше року є перешкодою та порушенням прав власника квартири щодо користування та розпорядження вказаним майном, а тому позивач був змушений звернутись до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою у зв`язку з відсутністю в ній понад один рік та просить задовольнити позов.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2022 року було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглядати без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2022 року та даними договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2022 року.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб № С-03-23669 від 18.08.2022 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вказаній квартирі не проживають більше одного року, за вказаною адресою не з`являються, комунальних платежів не сплачують та не несуть обов`язків щодо утримання квартири, про що свідчить акт від 29 вересня 2022 року про фактичне непроживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_2 .

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Права власника житлового приміщення визначені ст.150 ЖК УРСР, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином з представлених матеріалів встановлено, що відповідачі не проживають тривалий час у квартирі, цим житлом не користуються, обов`язків щодо утримання квартири та оплати вартості комунальних послуг не несуть.

Доказів поважності причин відсутності відповідачів у вказаному житловому приміщенні судом не здобуто та матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки останні без поважних причин не проживають у даній квартирі понад один рік.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути рівними частинами судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто по 496,20 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 рівними частинами судовий збір у розмірі 992,40 грн., а саме по 496,20 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Л. Стефанишин