П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року м. Київ

Справа №756/12266/19

Провадження № 22-ц/824/3958/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.,

учасники справи: позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Товариство з додатковою відповідальністю

«Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року, ухваленого у складі судді Луценка О. М. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ»), ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 листопада 2018 року приблизно о 17 год.

00 хв. на автодорозі Т 22-02 Н. Каховка-Армянськ сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобілем «Фольксваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Винною у настанні ДТП була визнана ОСОБА_3 відповідно до постанови Чаплинського районного суду Херсонської області.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

№ АМ/5204695.

Зазначали, що ОСОБА_5 звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

02 жовтня 2019 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» здійснило виплату позивачу в розмірі 61764,48 грн.

Згідно звіту від 04 січня 2019 року № Д47/01/19 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 111452,42грн.

Позивачі вказували, що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» не в повному об`ємі здійснило виплату страхового відшкодування.

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , з урахуванням остаточних уточнень (т. 2,

а. с. 63-94), просили стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 28 180,00 грн, стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю між матеріальним збитком та розміром страхового відшкодування в сумі 21 507,52 грн витрати на проведення експертизи в розмірі

2 872,50 грн та судові витрати в розмірі 2 114,00 грн, стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 100 000,00 грн. моральної шкоди та 12 500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Вирішено в судове засідання викликати учасників справи.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 49 687,52 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 2 872,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судовий збір в розмірі 2 114,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що у зв?язку із наявністю у ОСОБА_3 вини у вчиненні ДТП, різницю між розміром страхового відшкодування та фактичними матеріальними збитками, визначеними звітом № Д47/01/19 в розмірі 49 687,52 грн. повинна відшкодувати саме ОСОБА_3 .

Розмір моральної шкоди суд визначив в сумі 20 000,00 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки страждання яких зазнав

ОСОБА_5 , якому в ДТП спричинено шкоду здоров`ю, що відноситься до середньої тяжкості, що підтверджено висновком спеціаліста судово-медичного експерта від

11 лютого 2019 року складеного Криворізьким міжрайонним відділом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Розмір витрат а професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню, суд визначив в розмірі 3 500,00 грн., виходячи із квитанції про оплату послуг адвоката в розмірі 3 500,00 грн.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

31 грудня 2021 року ОСОБА_3 через засоби поштового зв?язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить:

1.Скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада

2021 року в частині:

-стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 49 687,52 грн;

-стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в розмірі 2 872,50 грн;

-стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн;

-стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн;

-стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 2 114,00 грн.

2.Залишити позов без розгляду з підстав, передбачених статтею 257 ЦПК України, у зв?язку із тим, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 ЦПК України.

3.У разі, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду, ухвалити у відповідній частині нове рішення та змінити його, а саме:

-відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з

ОСОБА_3 різниці між страховою сумою в розмірі 11 452,42 грн;

- відмовити у задоволенні вимог представника ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різниці між страховою сумою в розмірі 21 507,52 грн, заявлених згідно уточненої позовної заяви;

- витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 2 700,00 грн., стягнути з відповідачів пропорційно сумам задоволених позовних вимог щодо кожного;

- відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з

ОСОБА_3 витрат на оплату судово-медичного обстеження ОСОБА_5 в сумі 172,50 грн;

- відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_5 про стягнення з

ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн за необґрунтованістю та недоведеністю;

- відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_5 про стягнення з

ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн;

- судовий збір розподілити між відповідачами пропорційно сумам задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Оболонським районним судом не було забезпечено належної якості зображення та звуку судових засідань, які були проведено у режимі відеоконференції, чим було порушено заявника можливості висловлювати свої доводи, міркування, заперечення щодо позовних вимог, з?ясовувати обставини справи та наявність доказів у інших сторін.

Заявниця вказує що позивачі безпідставно послалися на постанову Чаплинського районного суду Херсонської області від 16 січня 2019 року у справі № 665/88/19, оскільки нею не встановлено винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, а навпаки закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Заявниця вказує, що її провина у вчинені ДТП не була доведена.

Заявниця в апеляційній скарзі також вказує на те, що судом першої інстанції було порушено правила об`єднання позовів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог та безпідставно стягнув різницю між сумою фактичної шкоди та сумою страхового відшкодування, оскільки страхова сума за договором страхування становить 100 000,00 грн.

Заявниця також вказує не безпідставне стягнення з неї коштів за проведення експертизи та судових витрат. Щодо моральної шкоди вказує на її недоведеність.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 04 січня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 січня 2022 року витребувано з Оболонського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 756/12266/19.

25 січня 2022 року матеріали цивільної справи № 756/12266/19 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року задоволено та поновлено його.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати судового забору за подання апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.»,

ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено їм строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 152 560,02, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року оскаржується в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від

03 листопада 2021 року не оскаржується, а тому відповідно до правил частини першої статті 367 ЦПК України оскаржуване судове рішення суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_12 (т. 1, а. с. 11).

27 листопада 2018 року приблизно о 17 год. 00 хв. на автодорозі Т22-02 Н. Каховка-Армянськ сталась ДТП за участю автомобіля «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобілем «Фольксваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Внаслідок ДТП водій автомобіля «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав тілесних ушкоджень, а саме закритий перелом 2 ї плеснової кістки правової стопи, що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта від 11 лютого

2019 року № 183 (т. 1, а. с. 29).

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 28 листопада 2018 року Чаплинським відділенням поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення ДТП внесене запис про вчинення кримінального провадження № 0000682, правова кваліфікація якого визначена за частиною першою статті 286 КК України

(т. 1, а. с. 13).

Постановою Чаплинського районного суду Херсонської області від 16 січня

2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП, закрито у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП (т. 1, а. с. 12).

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд виходив із того, адміністративні правопорушення було вчинено та протоколи про адміністративні правопорушення складено 27 листопада 2018 року та 30 листопада 2018 року слідчим Парасічем винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутності складу злочину, а тому згідно частини третьої статті 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. У зв?язку із тим, що пройшло більше місяця з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, тому суд вважав необхідним провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_3 закрити.

Разом з цим, постановою встановлено, що ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП.

За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На час настання ДТП, автомобіль марки «Фольксваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», що підтверджується полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі від 06 вересня 2018 року № АМ 5204695 (т. 1, а. с. 75).

Згідно полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі від 06 вересня 2018 року № АМ 5204695, розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну в розмірі

100 000,00 грн, франшиза встановлена у розмірі 1 000,00 грн.

05 грудня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ`із повідомлення м про дорожньо-транспортнупригоду (т. 1, а. с. 76).

Згідно висновку аварійного комісара ОСОБА_13 від 13 лютого 2019 року, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали становить в розмірі 71 819,58 грн (т. 1, а. с. 77-89).

Згідно розрахунку страхового відшкодування, наданого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», розмір страхового відшкодування, за вирахуванням суми ПДВ в розмірі 9 055,10 грн, становить 61 764,48 грн (т. 1, а. с. 90).

11 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування (т. 1, а. с. 14).

Згідно платіжного доручення від 02 жовтня 2019 року № 1, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_14 в розмірі 61 764,48 грн (т. 1, а. с. 92-93).

Згідно висновку судового експерта Чивчи О. П., проведеного експертного автотоварознавчого дослідження від 04 січня 2019 року № Д47/01/19, розмір матеріальної шкоди спричинена з технічної точки зору пошкодженого автомобіля марки «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 111 452,42 грн (т. 1, а. с. 20-27).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Щодо стягнення майнової шкоди

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивачі, як підставу заявлених позовних вимог вказували висновок судового експерта Чивчи О. П., проведеного експертного автотоварознавчого дослідження від 04 січня 2019 року № Д47/01/19, згідно якого розмір матеріальної шкоди спричиненої з технічної точки зору пошкодженого автомобіля марки «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить

111 452,42 грн.

Київський апеляційний суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду погодилася з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

В матеріалах справи наявні два висновки щодо оцінки вартості матеріальної шкоди пошкодженого позивача автомобіля, а саме:

- висновок аварійного комісара ОСОБА_13 від 13 лютого 2019 року, згідно якого розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали становить в розмірі 71 819,58 грн.

-висновок судового експерта Чивчи О. П., проведеного експертного автотоварознавчого дослідження від 04 січня 2019 року № Д47/01/19, згідно якого розмір матеріальної шкоди спричинена з технічної точки зору пошкодженого автомобіля марки «BMW Х-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 111 452,42 грн, складений на замовлення позивача.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно частини шостої статті 106 ЦПК України експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Частина п`ята вказаної статті передбачає, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Висновок судового експерта Чивчи О. П., проведеного експертного автотоварознавчого дослідження від 04 січня 2019 року № Д47/01/19 не містить відомостей про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Будь-яких клопотань щодо призначення експертизи судом першої інстанції, позивачем не заявлено.

До суду апеляційної станції позивач клопотання про призначення у справі експертизи не заявляв.

Ураховуючи те, що висновок судового експерта Чивчи О. П., проведеного експертного автотоварознавчого дослідження від 04 січня 2019 року № Д47/01/19 не є належним та допустимим доказом, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю між матеріальним збитком та розміром страхового відшкодування в сумі 21 507,52 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), постановах Верховного Суд від 01 квітня 2020 року у справі № 676/90/17-ц (провадження

№ 61-11873св19), від 25 травня 2020 року у справі № 475/793/17 (провадження

№ 61-19975св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 303/2642/18 (провадження

№ 61-21118св19) та від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18 (провадження

№ 61-6241св21).

Оскільки висновок судового експерта Чивчи О. П., проведеного експертного автотоварознавчого дослідження від 04 січня 2019 року № Д47/01/19 не є належним та допустимим доказом у справі, вимога позивачів про стягнення витрат на проведення експертизи в розмірі 2 872,50 грн. також задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення франшизи.

Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Позивач не вказує про отримання від відповідача грошових коштів в якості сплати франшизи.

У відповідності до вимог статті 81 ЦПК України відповідач доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 1 000,00 грн. під час розгляду справи не надав.

Таким чином, сума франшизи в розмірі 1 000,00 грн підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 .

Щодо стягнення моральної шкоди

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди»

(лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року № 35-13/797) роз`яснено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Залежно від наведених обставин, що мають істотне значення, колегія суддів вважає, що відповідач має відповідати за заподіяну моральну шкоду перед

ОСОБА_5 та визначає розмір у такого відшкодування у сумі 1 000,00 грн.

Аргументи заявника про відсутність у її діях адміністративного правопорушення у зв?язку із закриттям провадження у справі є безпідставними, оскільки аналіз постанови Чаплинського районного суду Херсонської області від 16 січня 2019 року свідчить про те, що провадження закрито у зв?язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. При цьому, постановою встановлено, що ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП. Вказане не звільняє відповідачку від відповідальності відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає скасування з ухваленням у справі в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи відомо, що 31 січня 2019 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_5 укладено угоду № 04 про надання правової допомоги. На підставі вищезазначеної угоди адвокатом Ковалик М Ф. було надано ОСОБА_17 професійну правничу допомогу (т. 1, а. с. 16).

21 березня 2019 року між адвокатом Ковалик М. Ф. та ОСОБА_5 підписано акт виконаних робіт до угоди про надання правової допомоги від 21 січня

2019 року № 04 зі змісту якої вбачається, що адвокат отримав оплату за надану послугу в розмірі 3 500,00 грн (т. 1, а. с. 17).

Частинами п?ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В апеляційній скарзі заявниця просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Проте аргументів щодо доведення неспівмірності витрат заявником не наведено.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Ураховуючи наведене, за відсутності аргументів щодо неспівмірності розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 3 500,00 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат зі сплати судового збору

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції та розглядом справи у суду першої інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, судові витрати понесені ОСОБА_5 в розмірі 27,72 грн за подання позову слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 .

Згідно правил частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки ОСОБА_3 звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, судові витрати в розмірі 2 072,94 грн слід стягнути з

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в дохід держави, а саме по 1 036,47 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_18 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) франшизу у розмірі 1 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) 1 000,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) 3 500,00 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) 27,72 грн судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України) судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції по 1 036,47 грн з кожного.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна