Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/155/20
Провадження по справі № 2/514/28/22
06 грудня 2022 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді- Тончевої Н.М.,
при секретарі - Георгіївій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» де третьою особою яка не заявляє самостійних вимог є ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним,
04.02.2020 р. до Тарутинського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, у якій просила визнати договір № 0213-5978 від 16.08.2019 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 недійсним.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що в грудні 2019 р. їй почали надходити дзвінки від працівників відповідача, з яких вона дізналася про те, що нею укладено кредитний договір з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 0213-5978 від 16.08.2019 р. (далі - Договір). Згідно зазначеного договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в Кредит в сумі 9 999 грн. Згідно п. 2 Договору строк кредиту 14 днів. Згідно п. 4 Договору розмір процентів складає 2% від суми Кредиту з кожен день користування.
Позивач вважає, що договір не був підписаний з її сторони, сторони не домовились про всі істотні умови, а тому є підстави для визнання договору недійсним. Встановивши факт відсутності підпису такий договір має бути визнаний нікчемним. У позивача відсутні відомості, що гроші кредитодавцем йому передавались, а отже договір не є укладеним. В оспорюваному договорі відсутні істотні умови, передбачені Законом України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме: відсутні підписи сторін; не зазначено строк внесення фінансового активу та умови взаєморозрахунків; не визначено мету отримання кредиту; не визначена необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту; не визначено види забезпечення наданого кредиту; не визначена процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів; не визначена реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит, усі припущення повинні бути зазначені; не зазначено порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; не визначено порядок дострокового повернення кредиту.
Відповідачем не виконано вимоги ст. 4 Закону України « Про захист прав споживачів » щодо надання інформації, а тому такі дії можна вважати нечесною підприємницькою практикою.
Відповідач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що Договір між сторонами укладений в порядку Закону України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною.
Даний договір укладено за допомогою вебсайту відповідача (www.creditcasa.com.ua, надалі - Сайт). Позивач на Сайті створив власний Особистий кабінет, заповнив заявку на отримання Кредиту, вказав необхідні дані, подав Заявку, відповідач проінформував про прийняте рішення, позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладення Електронного договору (оферти), акцептував оферту, підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий в смс-повідомленні), відповідач надав підтвердження.
Цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Твердження ОСОБА_1 на необізнаність та відсутність інформації щодо укладення договору не відповідають дійсності. Щодо підтвердження перерахування грошей позивачу направлено листа на електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується витягом з реєстру банку про те, що саме 16.08.2019 року грошові кошти в сумі 9 999 грн. перераховані позивачці. Крім того, щодо перерахування грошових коштів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» долучає лист АТ " Юнекс банк" щодо підтвердження перерахування грошових коштів за кредитним договором № 0213-5978 від 16.08.2019 р.
Крім іншого, відповідач зазначив, що кредитний договір № 0213-5978 від 16.08.2019 р. вже є другим договором укладеним між позивачем та відповідачем.
Також зазначив, що Закон України «Про споживче кредитування» не поширюється на спірні правовідносини. Між позивачем та відповідачем погоджені всі істотні умови договору. На сайті відповідача наявна повна інформація щодо договору Кредиту (примірний договір) та порядку його укладення. Вказано про відсутність помилки у сплаті платежів.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги у підтримала.
У судове засідання третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 не з`явився, сповіщався судом про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення в матеріалах справи .
У судове засідання відповідач ТОВ « УКР КРЕДИТ ФІНАНС » не з`явився, сповіщався судом про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення в матеріалах справи.
Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду цієї справи з врахуванням доводів сторони відповідача, яка містяться у відзиві, поданому 23.04.2020року ( а.с.51-77).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини, що надають підстави для висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.08.2019 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0213-5978 (далі - Договір), відповідно до умов якого, позивачці надано грошові кошти в сумі 9 999 грн. строком на 14 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а вона зобов`язалася повернути його та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно п. 4.16. Правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 12-п від 03.05.2019 (далі - Правила) кредитодавець інформує Заявника про прийняте рішення по Заявці (стосовно можливості надання Кредиту) через: СМС-повідомлення на телефонний номер (вказаний у Заявці); електронний лист на адресу електронної пошти Заявника (вказану у Заявці); розміщення інформації в Особистому Кабінеті; повідомленням із використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, Facebook, Facebook Messenger і т.д.) у разі якщо Заявником було вказано контактну інформацію, яка дозволяє зв`язатися із Заявником шляхом використання відповідних сервісів.
Відповідно до п. 5.1.-5.3. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту та відкриття відповідного рішення у Особистому Кабінеті, Заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладання Договору. Оферта (проект Кредитного Договору), що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною Договору, що пропонується до укладення Заявнику. Після отримання Заявником Оферти (безпосередньо до використання Заявником електронного підпису) Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Після акцептування Позичальником Оферти (що (акцептування Позичальником Оферти) є укладенням Договору відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію») відповідно до умов Договору (та включно цих Правил), Кредитодавець направляє Позичальнику підтвердження 5 вчинення (укладення) Договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в Особистий кабінет Позичальника та/або на електронну адресу Позичальника, вказану ним у Заявці. Підтвердження містить обов`язкові відомості відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (у тій мірі наскільки це застосовно до надання грошових коштів в кредит).
Відповідно до п. п.1 - 2 Договору визначено строк кредиту - 14 днів, тобто до 29.08.2019 року.
Згідно п. 10 Договору позичальник підтвердив своїм підписом, що до укладення договору він отримав від кредитора інформацію, що визначена ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст. 208, ч.1 ст. 1055 ЦК України, для кредитного договору законом визначена обов`язкова письмова форма.
Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів».
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Умовами спірного договору визначено, що клієнт виконує дії передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки на Сайті товариства.
Згідно з ч. 12 і 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, вказане положення законодавства передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору.
Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
На виконання вимог закону відповідачем на своїй сторінці в мережі інтернет на сайті https: www.creditcasa.com.ua розміщено публічну пропозицію (договір оферти), який є публічним договором, в розумінні ст. 633 ЦК України.
На підтвердження факту укладення даного договору позивачем свідчить зазначення в договорі його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 закону є оригіналом такого договору.
Разом з тим суд звертає увагу, що ОСОБА_1 у позовній заяві вказує про відсутніть факту підписання нею договору. При цьому в подальшому позивачка оскаржує кредитний договір, вважаючи його положення такими, що порушують її право як споживача. Ці вимоги є взаємовиключними і свідчать про те, що саме ОСОБА_1 уклала договір Кредиту з відповідачем шляхом виконання визначеної процедури.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний ОСОБА_1 шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону.
Вказаними обставинами спростовуються доводи позивача про те, що він не ознайомлений з правилами надання кредиту, адже він фактично оформив його відповідно до визначеної Правилами процедури, здійснив його підписання з застосування одноразового ідентифікатора та користувався кредитними коштами.
Твердження позивачки про те, що нею не погоджені істотні умови договору кредиту, суд не бере до уваги, оскільки такі спростовуються текстом договору та додатком до нього, в яких чітко викладені умови договору, а саме розмір кредиту, строк кредитування, плата за користування грошима та відповідальність за порушення умов договору. Зміст договору містить всю необхідну передбачену законом інформацію про відповідача та інформацію щодо сукупної вартості кредиту. Крім того, суд враховує і те, що позивач до укладення цього договору, на таких самих умовах і у тому ж порядку уклала договор № 0144-3531 від 21.03.2019 року із відповідачем та була обізнана щодо усіх істотних умов договору.
Посилання ОСОБА_1 на положення Закону України «Про споживче кредитування» є помилковим.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.
Відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Спірний Договір укладено на 14 днів.
Вказані обставини виключають можливість застосування названого Закону до спірних правовідносин.
Також не заслуговують твердження позивача про відсутність доказів перерахування грошових коштів.
Для підтвердження перерахування грошових коштів по Договору відповідачем надано внутрішній документ, а саме витяг з реєстру банку щодо видачу кредиту, який містить інформацію щодо Договору, системи перерахування коштів та номеру платежу. З метою отримання кредитних коштів позичальником самостійно здійснювалися дії щодо введення реквізитів платіжної картки.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.
Зважаючи на те, що позивачем здійснювались зазначення реквізитів платіжної картки, ним не надана інформація по зазначеному рахунку, оскільки правовідносини щодо надання інформації про банківський рахунок (виписки) позичальника обумовлюється договором банківського рахунка між клієнтом і банком під час відкриття рахунку.
Таким чином, судом встановлено, що зміст вказаного кредитного договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а саме статтям 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача всупереч принципу добросовісності (несправедлива умова оспорюваного пункту договору) судом не встановлений.
На підставі зазначеного, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги відмову в задоволенні позову позивача, звільненому від сплати судового збору, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 136, 141, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд
У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» де третьою особою яка не заявляє самостійних вимог є ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним - відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.М. Тончева