ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3488/22 Справа № 199/8998/14-ц Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що рішенням суду від 23 вересня 2015 року по справі №199/8998/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № DNU0GK00000962 від 26.12.2006 року, яка станом на 24.09.2014 року становить 51 646,13 доларів США, що за курсом 12,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.09.2014 року складає 668 300,92 грн та складається з: заборгованість за кредитом 46 752,63 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 4 313,13 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 560,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 20,37 доларів США, а також судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.

05.02.2016 року по вказаній справі видано виконавчі листи.

Вказаний виконавчий документ знаходився на виконанні в АНД ДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ та 25.08.2016 року був повернутий стягувачеві на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме: відповідно до ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" втратив чинність у вересні 2021 року, що на теперішній час надає можливість реалізувати своє право та виконати рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заявник зазначає, що дія ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та втрата його чинності є обґрунтованою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 72-73).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року у задоволенні заяви акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовлено (а.с. 81).

Не погодившись з такою ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання (а.с. 83-88).

ОСОБА_1 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу суду змінити в частині мотивів відмови у поновленні строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, з огляду на таке.

З матеріалів справи видно, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року у справі № 199/8998/14-ц за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору №DNU0GK00000962 від 26.12.2006 року, яка станом на 24.09.2014 року становить 51 646,13 доларів США, що за курсом 12,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.09.2014 року складає 668 300,92 грн та складається з: заборгованість за кредитом 46 752,63 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 4 313,13 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 560,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 20,37 доларів США, а також судовий збір в розмірі 3 654,00 грн (а.с. 64-65).

05 лютого 2016 року представником АТ КБ «ПриватБанк» було отримано виконавчий лист (а.с. 71).

Вказаний виконавчий документ знаходився на виконанні в АНД ДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ та постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська ГТУЮ Левченко Р.С. від 25.08.2016 року був повернутий стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме: відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті (а.с. 76-77).

Вирішуючи дане питання по суті, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено поважних причин, які об`єктивно перешкоджали стягувану пред`явити виконавчий лист до виконання, а наявність Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не є поважною причиною.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська ГТУЮ Левченко Р.С. від 25.08.2016 року, виконавчий лист повернутий стягувачеві ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника (а.с. 76-77).

Дана заборона була передбачена дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021р.) поновлена на п`ять місяців з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021р. № 1381-IX, тобто він діяв з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року.

Таким чином, у зв`язку з закінченням дії відповідної заборони, строк на пред`явлення виконавчого документа на виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущений, та почав свій відлік з 24 вересня 2021 року.

Отже, відсутні підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа на виконання, оскільки він не пропущений.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи справу правильно встановив характер правовідносин сторін, проте в частині обгрунтування відмови в поновленні строку для пред`явлення виконавчого докумениту до примусовго виконання, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що є підставою для зміни судового рішення в частині мотивів відмови у поновленні строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вони жодним чином не спростовують вище вказані висновки колегії суддів.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку про зміну судового рішення змінивши його мотивувальну частину.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року змінити, змінивши її мотивувальну частину щодо підстави для відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виклавши її у відповідності до мотивувальної частини даної постанови.

В іншій частині ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова