КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/1335/16-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Дзецько Дарією Анатоліївною, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Зінченка О.М.,

у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Публічне акціонерне товариство «Фінанс банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник Марина Володимирівна, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Надія Романівна, про визнання недійсними розпорядження, державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування земельних ділянок, -

встановив:

У травні 2016 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» (далі - ПАТ «Фінанс Банк»), треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник М. В., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р., про визнання недійсними розпорядження, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 затверджено проект землеустрою і передано у власність громадянам: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , земельні ділянки розміром по 0,1200 га кожному для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області. На підставі цього розпорядження зазначені особи 21 травня 2008 року отримали державні акти на право власності на земельні ділянки.

Вказував, що спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель водного фонду з режимом обмеженої господарської діяльності, оскільки знаходяться у межах 25-метрової прибережної захисної смуги річки Стугна, тому не можуть за законом передаватися для потреб садівництва.

Надалі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за договорами купівлі-продажу від 18 лютого 2013 року продали належні їм земельні ділянки ОСОБА_2 , яка, у свою чергу, уклала з Публічним акціонерним товариством «ТММ-Банк» (правонаступник - ПАТ «Фінанс Банк») договір іпотеки від 18 лютого 2013 року за № 867. ОСОБА_22 за договором купівлі-продажу від 15 жовтня 2009 року продав належну йому ділянку ОСОБА_4 , а 29 травня 2009 року ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 за договорами купівлі-продажу продали належні їм ділянки ОСОБА_4 , яка їх об`єднала і отримала 21 вересня 2009 року державний акт серії ЯЖ № 297723 на земельну ділянку загальною площею 1,08 га, яку надалі відчужила за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_3 .

Крім цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відчужили належні їм ділянки, які були об`єднані в одну і відчужені на користь ОСОБА_7 .

Уважає, що землі водного фонду є власністю держави і не можуть передаватися у приватну власність для ведення садівництва.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 ;

визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки площею по 0,12 га, видані 21 травня 2008 року ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ;

визнати недійсними рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Мельник М. В. від 18 лютого 2015 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 ;

визнати недійсними рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Щур Н. Р. від 01 квітня 2016 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_7 ;

визнати недійсними рішення реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції від 11 березня 2014 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 ;

визнати недійсним договір іпотеки, укладений 18 лютого 2013 року між ПАТ «ТММ-Банк» і ОСОБА_2 , у частині земельних ділянок;

витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 земельні ділянки площею по 0,12 га, з незаконного володіння ОСОБА_7 - земельну ділянку площею 0,24 га, з незаконного володіння ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 1,08 га, з незаконного володіння ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 0,12 га, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року позов задоволено (том 1 а.с.111-118).

Визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 .

Визнано недійсними державні акти серії ЯЖ № 217200 від 21 травня 2008 року на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0015, серії ЯЖ № 217207 від 21 травня 2008 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0013, серії ЯЛ № 065571 від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0044, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Визнано недійсними: рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Мельник М. В. від 18 лютого 2015 року індексні номери 430781, 432984, 434014 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0006, з кадастровим номером :06:014:0016, з кадастровим номером :06:014:0009; рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Щур Н. Р. від 01 квітня 2016 року індексний номер 29068943 про державну реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку площею 0,24 га з кадастровим номером :06:014:0063; рішення реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції від 11 березня 2014 року індексний номер 11509136 про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 1,08 га з кадастровим номером :06:014:0066, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Визнано недійсним договір іпотеки від 18 лютого 2013 року № 867, укладений між ПАТ «ТММ-Банк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М. В., в частині щодо земельних ділянок площею по 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0016, :06:014:0009.

Витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0006, площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0009, площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0016; ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0015, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0044, ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,24 га з кадастровим номером :06:014:0063, ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,08 га з кадастровим номером :06:014:0066, ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0013, загальною вартістю 20 927 грн, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірні земельні ділянки відносяться до земель водного фонду і не можуть передаватися у власність громадян для потреб садівництва, відтак Обухівська районна державна адміністрація Київської області, приймаючи оспорюване розпорядження, вийшла за межі наданих їй повноважень. Отже, спірне розпорядження зазначеної адміністрації та видані на його підставі державні акти на право власності на земельні ділянки суперечать статтям 58, 60, 61 Земельного кодексу України, статтям 86, 88, 89 Водного кодексу України та підлягають визнанню недійсними. Відповідно до статей 330, 388 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку, яку було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника у такому випадку презюмується і не припиняється з втратою ним цього майна.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва у власність ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 та виданих їм державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним рішення реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 1,08 га, витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,08 га, покладення на ОСОБА_3 судових витрат, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог.

У решті рішення місцевого суду залишено без змін (том 2 а.с.71-83).

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року залишено без змін (том 2 а.с. 185-189).

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 оскаржили до апеляційного суду рішення суду першої інстанції в частині: визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області в частині передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; визнання недійсним державного акта серії ЯЛ № 065571 від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, кадастровий номер якої :06:014:0044; визнання недійсними рішень нотаріусів від 18 лютого 2013 року (індексні номера 430781, 432984, 434014), від 01 квітня 2016 року (індексний номер 29068943); визнання недійсним договору іпотеки від 18 лютого 2013 року в частині земельних ділянок; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельних ділянок площею по 0,12 га, кадастрові номера яких :06:014:0006, :06:014:0016, :06:014:0009, ОСОБА_4 земельної ділянки, кадастровий номер якої :06:014:0044, ОСОБА_7 земельної ділянки, кадастровий номер якої :06:014:0063.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 залишено без задоволення (том 5 а.с. 211-215). Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при наданні у власність чи користування земельних ділянок навколо водних об`єктів необхідно враховувати положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, з урахуванням конкретної ситуації. Оскаржене розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області прийнято з перевищенням повноважень. Оскільки позовні вимоги про визнання протиправними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки є похідними від визнання протиправним розпорядження зазначеної вище адміністрації, яке стало підставою для вибуття земельних ділянок з державної власності, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувані державні акти підлягали також визнанню недійсними. Відведенням у приватну власність громадян спірних земельних ділянок порушено інтереси держави як власника земельних ділянок, оскільки з державної власності протиправно вибули землі водного фонду, розташовані в межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Постановою Верховного Суду від 06 липня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Данилова Вікторія Віталіївна, задоволено частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними рішень приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Мельник Марини Володимирівни від 18 лютого 2015 року індексні номера 430781, 432984, 434014 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0016, :06:014:0009; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельних ділянок площею 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0009, :06:014:0016, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Мельник Марини Володимирівни від 18 лютого 2015 року індексні номера 430781, 432984, 434014 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0016, :06:014:0009; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельних ділянок площею 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0009, :06:014:0016, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; визнання недійсним договору іпотеки від 18 лютого 2013 року № 867, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ТММ-Банк» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Мариною Володимирівною, в частині щодо земельних ділянок площею по 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0016, :06:014:0009, залишено без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савельєва Олена Володимирівна, задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_22 ; визнання недійсним державного акта серії ЯЛ № 065571 від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0044; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0044, направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про їх права, інтереси та обов`язки щодо належної їй на праві власності земельної ділянки, тому справу вирішено за участі неналежного складу учасників судового процесу.

Зазначає, що вказувала, що на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 ОСОБА_22 отримав державний акт від 21 травня 2008 року серії ЯЖ № 217249 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:014:0044. У подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2009 року зазначена земельна ділянка була відчужена на користь ОСОБА_4 , який отримав державний акт від 05 листопада 2010 року серії ЯЛ № 065571.

Звертає увагу, що в 2011 році земельна ділянка з кадастровим номером :06:014:0044 була поділена на дві земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери: :06:014:0088 та :06:014:0089. У подальшому новостворені земельні ділянки були відчужені на користь ОСОБА_23 , що підтверджується договорами купівлі-продажу від 02 грудня 2011 року. ОСОБА_23 12 грудня 2014 року подарувала ОСОБА_1 вказані земельні ділянки, кадастрові номери яких :06:014:0088 та :06:014:0089, що підтверджується договорами дарування.

Звертає увагу, що на час звернення позивача до суду з цим позовом, земельної ділянки з кадастровим номером :06:014:0044 вже не існувало, оскільки ще в 2011 року остання була поділена на дві земельні ділянки (кадастрові номер :06:014:0088 та номер :06:014:0089). При цьому, власником новостворених земельних ділянок вже була не ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 .

Вказує, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, внаслідок чого дійшов до хибного висновку про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:014:0044 знаходиться у межах 25-метрової прибережної захисної смуги р.Стугна і належать до земель водного фонду.

Звертає увагу, що про порушення свого права, тобто про факт вибуття спірних земельних ділянок, Київській обласній державній адміністрації було відомо ще з квітня 2008 року, коли Обухівського РДА прийнято оскаржуване розпорядження. В свою чергу, як зазначає позивач у своєму позові, прокуратурі області стало відомо про оскаржуване розпорядження під час проведення перевірки ще в березні 2011 року. Однак, до суду із даним позовом позивач звернувся лише в травні 2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Уважає, що вказані в позовній заяві причини пропуску строку позовної давності стосуються безпосередньо прокурора, а тому правового значення не мають, оскільки позов пред`явлено в інтересах Київської обласної державної адміністрації і саме поважність її причин має доводитися. Однак, прокурором не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку позовної давності з боку Київської облдержадміністрації, яка взагалі не вчиняла будь-яких дій щодо оскарження розпорядження.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстнації скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року №506 щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва у власність ОСОБА_22 , визнання недійсним державного акта серії ЯЛ №065571 від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :06:014:0044 та витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер :06:014:0044, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду викладені в постановах №127/4224/17 від 27 листопада 2019 року, №359/6355/16-ц від 26 червня 2019 року, 636/4484/14-ц від 15 травня 2019 року.

У судовому засіданні прокурор Стовбчатий А.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційним судом рішення суду першої інстанції перевіряється в межах вирішення позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_22 ; визнання недійсним державного акта серії ЯЛ № 065571 від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0044; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0044.

Судом установлено такі обставини.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 № 506 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам загальною площею 6,72 га для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради, зокрема, ОСОБА_22 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,12 га (том 1 а.с.20-23).

З даних державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ №217249 від 21 травня 2008 року встановлено, що ОСОБА_22 на підставі вищевказааного розпорядження є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :06:014:0044 (том 1 а.с.58-59).

З даних державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №065571 від 05 листопада 2010 року встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №2494 від 15 жовтня 2009 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :06:014:0044 (том 1 а.с.60-61).

З даних листа Управління держземагентства в Обухівському районі Головного управління держземагентства у Київській області від 13 травня 2016 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:014:0044 обліковується за ОСОБА_4 . Згідно даних архіву управління вищевказана земельна ділянка була виділена на підставі розпорядження Обухівської райдержадміністрації №506 від 07 квітня 2008 року ОСОБА_22 та в подальшому відчужена на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4 . В подальшому ділянка поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :06:014:0088 та :06:014:0089, на підставі технічної документації, щодо поділу земельної ділянки (том 3 а.с.29).

З даних державних актів на право власності на земельну ділянку від 29 вересня 2011 року встановлено, що ОСОБА_4 є власницею земельних ділянок площею 0,0600 га кожна, кадастрові номера :06:014:0088, :06:014:0089 (том 3 а.с.21,23).

З даних договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 грудня 2011 року встановлено, що ОСОБА_4 передала у власність, а ОСОБА_23 прийняла у власність та сплатила грошову суму за земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, розташовану на території Україниської міської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:014:0089 (том 3 а.с.20).

З даних договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 грудня 2011 року встановлено, що ОСОБА_4 передала у власність, а ОСОБА_23 прийняла у власність та сплатила грошову суму за земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, розташовану на території Української міської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер :06:014:0088 (том 3 а.с.22).

З даних договорів дарування НАЕ 270642 від 12 грудня 2014 року та НАЕ 270641 від 12 грудня 2014 року встановлено, що ОСОБА_23 подарувала ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме земельні ділянки площами по 0,0600 га кожна, кадастрові нмоери :06:014:0088, :06:014:0089 (том 3 а.с.24,26).

З даних витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договорів дарування є власницею земельних дялнок площами 0,0600 га, кадастрові номери :06:014:0088, :06:014:0089 (том 3 а.с.25,28).

Інститут водних проблем і меліорації своїм листом №907/01 від 24 грудня 2019 року повідомив ОСОБА_1 про те, що Інститут водних проблем та меліорації НААН розглянув запит щодо визначення розмірів прибережної захисної смуги для р.Стугна, а також співпадіння меж земельного водного фонду із земельними ділянками (кадастрові номери :06:014:0088, :06:014:0089) і в межах компетенції повідомив, що межі вказаних земельних ділянок знаходяться поза межами прибережної захисної смуги р. Стугна та не належать до земель водного фонду, визначених положеннями Водного кодексу України (том 3 а.с.31-33).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неналежного відповідача у справі, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 30 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент пред`явлення позову та ухвалення рішення судом першої інстнації, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Така ж норма визначена у статті 48 ЦПК України у чинній редакції Кодексу.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Відповідачем є особа, яка, за твердженням позивача, є або порушником його прав, або необґрунтовано, на думку позивача, оспорює його права і на яку внаслідок цього може бути покладено обов`язки судовим рішенням.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16.

Тобто відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої установлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Колегією суддів установлено, що на момент звернення до суду з цим позовом земельна ділянка :06:014:0044 не існувала, а була розділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :06:014:0088, :06:014:0089. Відповідно до доказів, досліджених у судовому засіданні установлено, що власницею земельних ділянок є ОСОБА_1 , що дає підстави для висновку про те, що позов було пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не перевіряє, оскільки не вірно визначений суб`єктний склад учавсників справи є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про скасування рішення суду в оскарженій частині та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дзецько Дарією Анатоліївною, задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_22 ; визнання недійсним державного акта серії ЯЛ № 065571 від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0044; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0044 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова