Справа № 944/4535/21
Провадження №2/944/371/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання - Романик Ю.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Яворові, в режимі відеконференції з Рівненським міським судом Рівненської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат від суми боргу згідно виконавчих листів, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до Яворівського районного суду Львівської області області з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму встановленого індексу інфляції з 03.01.2019 по 06.08.2021 у розмірі 7922,16 грн та 3% річних від простроченої суми за 714 днів у розмірі 6230,39 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що Апеляційним судом Рівненської області видано виконавчі листи від 22.05.2008 про стягнення з відповідача на користь позивача 100 000 гривень моральної шкоди та від 30.07.2010 про стягнення з відповідача на користь позивача 18 050 гривень матеріальних збитків. Виконавчі листи перебувають на виконанні у Яворівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області. Державним виконавцем ніяких виконавчих дій не проводилося і не проводиться, сума боргу залишається нестягнутою, а зобов`язання відшкодувати боржником кошти не виконується. Вказує, що оскільки відповідач не виконує своє грошове зобов`язання, у неї виникло право на застосування наслідків такого невиконання у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення йому судових повісток про виклик та розміщення оголошення на офіційному сайті Судова влада

Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що вироком апеляційного суду Рівненської області від 22.05.2008 ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 000 грн моральних збитків та 18 050 грн матеріальних збитків та видано виконавчі листи на стягнення завданих збитків.

Відповідно до листа ОСОБА_3 від 20.04.2018 року начальнику Яворівського РВ ДВС у Львівській області Хомину В.Я. відповідач зобов`язувався сплачувати борг згідно рішення Рівненського суду в користь ОСОБА_1 по чотири тисячі гривень щомісячно, та мав можливість сплатити 2000 грн одразу.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25.06.2020 ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 42435 (сорок дві тисячі чотириста тридцять п`ять ) грн 25 коп. інфляційних втрат та 10604 (десять тисяч шістсот чотири) грн 61 коп. - трьох процентів річних, а всього 53039 (п`ятдесят три тисячі тридцять дев`ять) грн 86 коп.

Згідно із виписки по картці/рахунку ПриватБанку на рахунок ОСОБА_1 зараховано всього 44 614,36 грн в межах виконавчих провадження.

Жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на час розгляду справи відповідач у повному обсязі виконав рішення суду та повернув позивачу встановлену суму заборгованості матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ч. 2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання , так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тому, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказано, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, також погодилися з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Визначаючи розмір грошового зобов`язання, на які необхідно нарахувати інфляційні витрати та 3% річних, суд виходить з наступного.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням, і право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (постанова ВСУ від 26.04.2017 у справі № 918/329/16).

Позивачем долучено розрахунки інфляційних збитків та трьох відсотків річних з урахуванням строку позовної давності за останні три роки в період з 03.01.2019 року по 06.08.2021 року.

Відповідачем доказів щодо неправильності нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних суду не надано, а тому суд бере до уваги подані позивачем розрахунки.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 7922,16 грн за період з 03.01.2019 по 06.08.2021 та 3% річних від простроченої суми за 714 днів у розмірі 6230,39 грн.(з урахуванням виплачених коштів) за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 115458,16 грн за період з 03.01.2019 року, 112424,20 грн за період з 17.01.2020 року по 24.03.2020 року, 107901,43 грн за період з 30.03.2020 року по 21.05.2020 року, 105730,49 грн за період з 27.05.2020 року по 31.07.2020 року, 95780,39 грн за період з 26.08.2020 року по 07.10.2020 року, 73552,91 грн за період з 26.04.2021 року по 08.06.2021 року та 71743,80 грн за період з 08.06.2021 року по 06.08.2021 року. Спростування розрахунку зазначених сум відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 599, 625, 1049 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат від суми боргу згідно виконавчих листів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 встановленого індексу інфляції (інфляційних втрат) 7922 (сім тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн 16 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми за 714 днів 6230 (шість тисяч двісті тридцять) грн 39 коп., а всього 14152 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят дві) грн 55 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.М. Колтун