Провадження № 2/344/291/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова група Тас, ОСОБА_2 про стягнення 76 885, 35 грн. страхового відшкодування, 65 094, 65 грн. матеріальної шкоди; стягнення в солідарному порядку 20 000,00 грн. моральної шкоди, стягнення 1 620,00 грн. витрат по оплаті судового збору

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова група Тас, ОСОБА_3 про стягнення 76 885, 35 грн. страхового відшкодування, 65 094, 65 грн. матеріальної шкоди; стягнення в солідарному порядку 20 000,00 грн. моральної шкоди, стягнення 1 620,00 грн. витрат по оплаті судового збору, мотивуючи тим, що Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.03.2019 року у справі № 344/20478/18 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_3 09.12.2018 року о 19.07 год. в. м.Івано-Франківську по вул. Хіміків, керуючи транспортним засобом марки Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 здійснив проїзд регульованого перехрестя вул. Хіміків - Тролейбусна на заборонений сигнал світлофора червоного кольору та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на дозволений сигнал світлофора та перебував під керуванням гр. ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення некерований транспортний засіб марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_2 допустив зіткнення з транспортним засобом марки Мітцубіші д.н.з. НОМЕР_3 . який перебував під керуванням ОСОБА_4 , чим ОСОБА_3 порушив п.п.2.3 б), 8.7.3 е) ПДР України та внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент скоєння ДТП (09.12.2018 року) так і станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 володіє та розпоряджається транспортним засобом «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі довіреності від 27.12.2016 року за № 742 та довіреності від 04.01.2019 року за № 26. На момент скоєння ДТП транспортний засіб Сітроен реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 був застрахованим у ПАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом №АМ/5958750, який діяв з 00:00 год. 07.04.2018 року та до 06.04.2019 року, де чітко вказано: виплата матеріальної шкоди у разі настання страхового випадку (за шкоду заподіяну майну) становить 100 000 грн. Так, згідно звіту за № 02/19 про оцінку колісного транспортного засобу від 08.04.2019 року за вих. № 4829 вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає грошову суму в розмірі 165 094,65 грн. Разом з тим, 13.05.2019 року за вих. № ТІ400/2948 позивачем було отримано відповідь із ПАТ «Страхова група «ТАС» -Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_4 (згідно звіту № 02/19 від 03.01.2019 року СПД ОСОБА_5 ), становить 165 094,65 грн. Вартість автомобіля в пошкодженому стані (згідно звіту № 2204/1-6 від 22.04.2019 року, СПД ОСОБА_6 ), становить 141 980,00 гри. Розрахунок суми страхового відшкодування:165094,65 гри. - 141980,00 гри. = 23 114,65 гри. Належна сума страхового відшкодування 23114,65 грн. 06.05.201 9 року перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування». А тому із приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь позивача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 76 885,35 грн., звідки, 100 000 грн. (розмір страхової суми згідно полюсу АМ/5958750) - 23 114,65 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) = 76 885,35 грн. Натомість, залишок матеріального збитку в розмірі 65 094,65 грн., звідки 165 094,65 (вартість матеріального збитку) - 100 000,00 грн (вартість страхового відшкодування) = 65 094,65 грн. підлягає стягненню із Відповідача - ОСОБА_3 . Крім цього, в результаті ДТП, яка мала місце 09.12.2018 року, позивачу було завдано моральної шкоди, яка проявилась у наступному. Так, відповідно до амбулаторної картки пацієнта за № 2217 від 12.12.2018 року «Лікувально - діагностичним центром Святого Луки», у гр. ОСОБА_1 в результаті діагностовано забій грудної клітки та забій м`яких тканин тазу. Відтак, в результаті вказаного ДТП змушений був пройти курс лікування. Просить стягнути в солідарному порядку із відповідачів завданої моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн та судові витрати.

30.09.2019 року представник АТ «СГ «ТАС» (приватне) подав відзив на позовну заяву відповідно до якого повідомив, що згідно - Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5958750. страхова сума за шкоду звданої майну потерпілих становить 100000 грн. Згідно Звіту №02/19 від 03.01.2019 р., СПД ОСОБА_5 , ринкова вартість автомобіля Рено Меган д.н.з. НОМЕР_2 становить 165 094,65 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 178 595,83 грн., вартість ремонту перевищує ринкову вартість. Таким чином, в межах страхової суми страховиком підлягає відшкодуванню різниия між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Згідно Звіту № 2204/1-6 від 22.04.2019 р., СПД ОСОБА_6 (Додаток 1), ринкова вартість автомобіля Рено Меган д. н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП становить 141 980,00 грн. Таким чином, страхове відшкодування розраховується: 165 094,65 (ринкова вартість до ДТП), 141 980 (ринкова вартість після ДТП), 23 114,65 грн. (страхове відшкодування згідно ст. 30 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ. АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 23 114.65 грн., про то не заперечується в позовній заяві, а отже належним чином та в повному обсязі виконало своє забов`язання за Полісом № АМ/5958750. Щодо стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) 20 000 грн. моральної шкоди. Згідно ч. 2, ст. 9 ЗУ «Про страхування»: «Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку». Згідно ст. 26 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: «Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Таким чином, згідно законодавства страховик відшкодовує моральну шкоду в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а отже позивач безпідставно вимагає стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) 20 000 грн. моральної шкоди. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» (приватне) в повному обсязі за безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог(а.с.78-87).

16.10.2019 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов відповідно до якого повідомив, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.03.2019 року у справі № 344/20478/18, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Працівники поліції, що прибули на місце події незаконно та безпідставно склали протокол тільки на ОСОБА_3 який фактично і не порушував ПДР та наслідком його дій були протиправні дії ОСОБА_1 , що і спровокувало ДТП. Зважаючи на вказане, ОСОБА_3 подав на ім`я керівника ГУ патрульної поліції заяву від 26.12.2018р. про притягнення до відповідальності іншої особи учасника ДТП ОСОБА_1 однак на таку не отримав жодної відповіді та належного реагування, що вказує на упереджене ставлення до учасників ДТП зі сторони службових осіб поліції. Однак Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.03.2019 року встановлено - що в дорожній обстановці яка склалася в діях водія автомобіля ,,Рено Меган д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 наявні обставини, які перебувають у причинному зв`язку із настанням даної ДТП. Таким чином, у вказаній справі суд апеляційної інстанції зважаючи на те, що протокол працівниками поліції безпідставно складено тільки на одного учасника ДТП описав обставини, які ним встановлені та мають значення для розгляду даної справи. Водій ОСОБА_1 рухався по вул. Тролейбусній в сторону тролейбусного ДЕПО та грубо порушив вимоги ПДР. Зокрема ним здійснювався рух перетин пішохідного переходу, стоп лінії на червоний заборонений сигнал світлофора та виїзд на перехрестя на жовтий сигнал світлофора який також забороняє початок руху. Згідно 8.7.3 «г» ПДР жовтий сигнал попереджає про зміну сигналу і забороняє рух транспортних засобів і пішоходів. При розгляді справи про адмінправопорушення в суді як першої так і апеляційної інстанції, водій ОСОБА_1 відповідаючи на запитання визнавав те, що він рухався на заборонений сигнал світлофора. Відповідно до пункту 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Однак, незважаючи на вищенаведені вимоги ПДР саме водій ОСОБА_1 порушив вимоги сигналу світлофора та п.8.7.3 Г та 8.10 та п. 1.12 дорожньої розмітки ПДР. Судом апеляційної інстанції, відносно позивача ОСОБА_1 встановлено обставини, які перебувають у причинному зв`язку із настанням даної ДТП, і даний факт не підлягає будь-якому доказуванню чи спростуванню та є очевидним висновок, що дана дорожньо транспортна пригода сталася з вини обох водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вважає що ступінь вини двох водіїв у цій дорожньо - транспортній пригоді становить по 50% і вважає, що кожний із водіїв повинен відшкодовувати заподіяну шкоду у розмірі по 50% кожний. Позивач є неналежним, такому не завдано матеріальних збитків. ДТП мала місце 09.12.2018 року. Позивач ОСОБА_1 не являється власником автомобіля „Рено Меган д.н.з. НОМЕР_2 ., який отримав механічні пошкодження. Так відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Рено Меган д.н.з. НОМЕР_2 - власником такого з 21.12.2016 року являється ОСОБА_7 . Однак ОСОБА_7 не подавала позовної заяви, та не є фігурантом судового спору по відшкодуванню шкоди спричиненої саме її транспортному засобу. Натомість позивач, мав дозвіл від власника автомобіля Рено Меган д.н.з. НОМЕР_2 тільки керувати ним. Власник також не надав права ОСОБА_1 звертатися до суду з приводу відшкодування шкоди спричиненої їй внаслідок пошкодження її автомобіля. Позивач вважає, що йому завдано матеріальної шкоди на суму 165 094,65 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. У зв`язку з тим, що Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.03.2019 року, встановлено обставини, які перебувають у причинному зв`язку із настанням даної ДТП саме позивача ОСОБА_1 та з врахуванням норми статті 1188 ЦК України, ступінь його вини становить 50% то сума матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню тільки на 50% тобто в розмірі 825 4732 грн. Відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно страхового полісу № АМ/5958750 на 100 000 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди - відповідач не повинен здійснювати будь-якого додаткового відшкодування, оскільки ліміт відповідальності за страховим полісом не перевищено. Позивачем не доведено та не вказано підстав відшкодування моральної шкоди, оскільки він не перебував на лікуванні за наслідком даного ДТП, йому не спричинено жодних тілесних ушкоджень, та він керував чужим автомобілем який не являється його власністю. Вважає, що розмір моральної шкоди є необгрунтований та надуманий. Просив відмовити задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення коштів з ОСОБА_3 (а.с.93-97).

14.09.2021 року ухвалою Івано-Франківського міського суду залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 (а.с.185).

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав письмове клопотання, яким підтримує заявлені позовні вимоги, просить задоволити, та розгляд справи проводити без участі позивача та його представника (а.с. 221-224 ).

Представник відповідачки проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву від 16.10.2019 року, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова група Тас, в судове засідання не зявився, у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову( а.с. 65-66).

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію т/з Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 власником т/з є ОСОБА_7 (а.с.35).

Згідно копії довіреності від 27.12.2016 року ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кожного з яких має право діяти самостійно, продати, обміняти, передати в оренду, а також передати в позичку автомобіль належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з(а.с.12,13).

Згідно копії довіреності від 04.01.2019 року ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_1 продати, обміняти, передати в оренду, в позичку належний власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_5 , виданого 21.12.2016 року, автомобіль марки Renault Megane , 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_2 (а.с.14-15).

Згідно звіту №02/19 про оцінку колісного транспортного засобу від 24.12.20018 року на замовлення АТ СГ ТАС(приватне) автомобіль Renault Megane р.н. НОМЕР_2 , власник ОСОБА_7 : ринкова вартість КТЗ:165 094,65 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу -105 098,69 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу -178 595,83 грн., КФЗ 0,51, коефіцієнт на матеріали пофарбування -0,8, вартість нормо-годин: ремонтні роботи 250 грн., фарбувальні роботи 250 грн. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику т/з Рено НОМЕР_2 внаслідок ДТП -165 094,65 грн.(а.с.16-50).

Згідно полісу №АМ 5958750 діючий на 09.12.2018 р. т/з Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 застрахований у СК АТ СГ ТАС, страхувальник ОСОБА_3 (а.с.10,11).

Згідно звіту про оцінку т/з Renault Megane н.з НОМЕР_2 від 22.04.2019 року власник ОСОБА_7 , термін експлуатації 6 років встановлено, що ринкова вартість пошкодженого КТЗ Рено НОМЕР_2 станом на 2.04.2019 року складає: = 141 980,00 грн.(а.с.67-76).

Сторони не заперечують, що страхове відшкодування у розмірі 23 114,65 грн. було виплачено Приватним акціонерним товариством Страхова група Тас.

За приписами ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Судом встановлено, що в ДТП, яке сталося 09.12.2018 року винним є водій ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно наданих суду матеріалів, судом встановлено, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику т/з Renault Megane НОМЕР_2 внаслідок ДТП становить 165 094,65 грн., ринкова вартість пошкодженого КТЗ Renault Megane НОМЕР_2 станом на 22.04.2019 року складає = 141 980,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування розраховується: 165094,65 грн. (вартість ТЗ до ДТП) - 141980,00 грн. (вартість з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП), що відповідає розрахунку, наданому відповідачем ПАТ Страхова група Тас.

Позивач отримав визначену Страховиком суму страхового відшкодування у повному обсязі.

Таким чином, відповідач - ПАТСтрахова група Тас - виконав свої зобов`язання відповідно до закону., а отже у суду немає підстав для стягнення з ПАТСтрахова група Тас на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 76 835,35 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 65 094,65 грн., то суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 36.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Пред`являючи позов про стягнення з відповідача винної особи в ДТП різниці між фактичним розміром шкоди і вартістю страхового відшкодування, позивачка не надала суду доказів вартості відновлювального ремонту, виконаного ФОП ОСОБА_5 .

При цьому позивач у підтвердження позовних вимог посилається лише на оцінену вартість відновлювального ремонту ТЗ без урахування зносу як на доказ заподіяних їй реальних збитків.

Однак відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Положенням частини другої статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд приходить до висновку, що звіт про оцінку колісного транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Таким чином, при фактичному здійсненні ремонту автомобіля, розмір збитків визначається саме на підставі документів, які підтверджують реально понесені витрати позивачем, а не на підставі звіту, який є лише попередньою можливою оцінкою таких витрат.

Ураховуючи викладене, позивачка, не надала страховикові документальне підтвердження факту проведення ремонту, аби на цій підставі отримати від страховика у порядку статті 36.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів доплату в розмірі, що не перевищує суми податку на додану вартість, визначеного відповідно до закону.

За наведених обставин проведення ремонту транспортного засобу, визначати розмір заподіяної шкоди необхідно на підставі доказів реальних витрат, що підтверджуються актами виконаних робіт та документами про оплату проведення відновлювального ремонту транспортного засобу.

Однак позивач доказів того, що вартість ремонту перевищує сплачене страхове відшкодування не надав.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок про те, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Проте, доказів щодо понесених реальних витрат на ремонт транспортного засобу (рахунки, акти виконаних робіт, докази сплати робіт по здійсненню відновлювального ремонту ТЗ тощо) позивач суду не надав і не вказав про наявність таких доказів, а оцінка вартості відновлювального ремонту без урахування зносу не може бути належним та допустимим доказом при визначення реальної вартості заподіяної шкоди при умові проведення відновлення пошкодженого ТЗ.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди з відповідачки ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 1 частини 2 цієї ж статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Визначаючи розмір моральної шкоди завданої позивачу відповідачами, позивач не надав достатніх доказів у чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи результат вирішення справи, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись стст. 22, 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України, стст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова група Тас, ОСОБА_2 про стягнення 76 885, 35 грн. страхового відшкодування, 65 094, 65 грн. матеріальної шкоди; стягнення в солідарному порядку 20 000,00 грн. моральної шкоди, стягнення 1 620,00 грн. витрат по оплаті судового збору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 24.05.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.