Справа № 172/6/22
Провадження № 2/172/3/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2022 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Битяка І.Г.

за участю секретаря судового засідання Глушко О.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Росток 2020» про визнання договору оренди землі недійсним, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала земельну ділянку площею 3,5120 га кадастровий номер :01:003:0123, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області і належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ДП № 025653. її право власності на земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 24.09.2021 року. Однак, отримавши Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, вона дізналася, що земельна ділянка перебуває в оренді у Фермерського господарства «Росток 2020» () на підставі договору оренди б/н від 03.01.2014 року, орендодавцем вказаний ОСОБА_3 . За життя її батько ніколи їй не казав, що підписував будь-які договори щодо передачі в оренду земельної ділянки.

З метою з`ясування ситуації, що виникла, вона звернулася до відповідача, представник якого повідомив, що на підставі договору оренди землі від 03.01.2014 року її батько ОСОБА_3 передав в оренду ФГ «Росток 2020» земельну ділянку площею 3,5120 га кадастровий номер :01:003:0123 строком на 7 років, а на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 03.01.2014 року б/н, укладеної 01.07.2020 року, строк дії договору оренди землі становить до 31.12.2032 року. на підтвердження цього їй було надано копію договору оренди землі від 03.01.2014 року, акту приймання-передачі земельної ділянки, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та додаткової угоди від 01.07.2020 року до договору оренди землі від 03.01.2014 року.

Після ознайомлення з вказаними документами, вона побачила, що на них стоїть не підпис батька, а іншої особи. У зв`язку з чим, вона зробила висновок, що її батько не підписував договір оренди та відповідно вказаний договір є недійсним.

Просить суд визнати недійсним договір оренди землі б/н від 03.01.2022 року земельну ділянку площею 3,5120 га кадастровий номер :01:003:0123, укладений між ОСОБА_3 та Фермерським господарством «Росток 2020» і який зареєстрований 25.02.2014 року за № 11173434 у Васильківському районному управлінні юстиції Дніпропетровської області, стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з висновком експерта не згодна і вона достовірно знає, що батько не підписував договір оренди, наполягає на тому, що вона це просто знає. Орендну плату за 2021 рік вона отримала.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Вказує, що між ОСОБА_3 та відповідачем спочатку був укладений договір оренди землі від 03.01.2014 року про передачу в оренду належної йому земельної ділянки площею 3,5120 кадастровий номер :01:003:0123 строком на 7 років, а 01.07.2020 року між тими ж сторонами була укладена додаткова угода, якою були внесені зміни, зокрема, щодо строку дії договору, переважного права після закінчення строку дії договору на поновлення його на новий строк, щодо розміру орендної плати. На виконання умов договору орендар щороку виплачував орендодавцю орендну плату, яку він особисто отримував, що підтверджується видатковими касовими ордерами, відомостями на виплату готівки, даними бухгалтерського обліку та податковою звітністю відповідача про податкові розрахунки сум доходу, нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку за відповідні періоди. Крім того, зазначає, що позивачка особисто була присутня при підписанні додаткової угоди від 01.07.2020 року до договору, тож відповідно була обізнана про наявність договору і про волевиявлення свого батька щодо його укладання та підписання, а також існування договірних відносин. Також позивачкою 25.10.2021 року на ім`я відповідача написана власноручно заява про виплату їй як правонаступнику після померлого ОСОБА_3 орендної плати за земельний пай. У заяві вона вказала реквізити для перерахування їй коштів та додала до заяви копію паспорту, іденкоду та свідоцтва про право на спадщину. В подальшому позивачу були перераховані кошти за оренду землі за 2021 рік на її картковий рахунок.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що з травня 2020 року він був заступником голови фермерського господарства, а з січня 2022 року він є в.о. голови ФГ «Росток 2020», про господарську діяльність до травня 2020 року йому нічого не відомо. Батька позивачки він знав особисто. 01.07.2020 року була укладена додаткова угода. Для цього він приїхав разом з доньками, підписали угоду, отримали кошти і розійшлися. Орендна плата виплачувалася щорічно відповідно до умов договору.

Свідок ОСОБА_5 пояснила в суді, що працює в фермерському господарстві з 2019 року. Сім`я ОСОБА_6 отримувала грошові кошти у касі. Обставини укладення договору оренди у 2014 році їй не відомі. За 2021 рік орендна плата була отримана спадкоємцями.

Вислухавши позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

На підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 025653 ОСОБА_3 мав у власності земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0123, розташовану на території Васильківської селищної ради Синельниківського (колишнього Васильківського) району Дніпропетровської області площею 3,512 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 отримала у спадок після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вказану земельну ділянку.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2021 року видно, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0123 площею 3,512 га.

03.01.2014 року б/н між ОСОБА_3 та ФГ «Росток» укладений договір оренди спірної земельної ділянки строком на сім років, який зареєстровано 25.02.2014 року за № 11173434 державним реєстратором реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

01.07.2020 року між ОСОБА_3 та ФГ «Росток 2020» укладено додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 03.01.2014 року, відповідно до якої строк дії договору становить до 31.12.2032 року, орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі у розмірі не менше 4% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 6000,00 грн.

Згідно з відомостями на виплату готівки, наданими відповідачем, ОСОБА_3 за період з 2018 по 2020 роки отримував орендну плату від ФГ «Росток».

25.10.2021 року у заяві на ім`я голови ФГ «Росток 2020» позивачка просить виплачувати орендну плату за земельний пай померлого орендодавця ОСОБА_7 їй як правонаступнику, при цьому вказала номер платіжної картки банку.

З відомості розподілу виплат на карту ОСОБА_1 була переведена сума коштів 4830,00 грн., яка відповідно до оборотно-сальдової відомості є орендною платою за землю за 2021 рік.

На підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яке судом задоволено, а провадження у справі ухвалою суду від 13.04.2022 року зупинено на час проведення судово-почеркознавчої експертизи.

З висновку експерта Дніпропетровського НДІСЕ № 1775-22 від 08.09.2022 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 172/6/22 встановлено, що відповісти на питання щодо виконання підпису ОСОБА_7 на додатковій угоді до договору оренди землі не є можливим, так як наданих для дослідження вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_7 не достатньо для проведення порівняльного аналізу, експериментальних зразків почерку та підпису надано не було, оскільки ОСОБА_7 помер.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 р. № 6-127цс13 зазначено, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Під час розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 3,5120 га, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка є спадкоємцем після смерті батька і на даний час є власником цієї земельної ділянки. Суд вважає доведеним факт волевиявлення ОСОБА_3 (орендодавця) на укладення спірного договору оренди землі, оскільки з моменту його укладання 03.01.2014 року, останнім не пред`являлося претензій чи позовів до орендаря в частині порушення чи невиконання ним умов договору оренди землі. Натомість в матеріалах справи є докази того, що ОСОБА_3 отримував орендну плату за спірним договором, а у 2021 році орендну плату отримала й сама позивачка, що також підтверджено нею у судовому засіданні. Будь-яких інших клопотань чи заяв по суті спору позивачем заявлено не було.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору оренди землі між ОСОБА_7 та відповідачем в момент укладання спірного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У разі невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин згідно з вимогами ч. 1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України є недійсним.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі б/н від 03.01.2014 року недійсним задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 638, 640 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Росток 2020» про визнання договору оренди землі недійсним.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2022 року.

Суддя І.Г. Битяк