Справа № 723/3191/22
Провадження № 2/723/3879/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( З А О Ч Н Е )

20 грудня 2022 року м.Сторожинець

в складі головуючої Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що їй на підставі заповіту від 30.09.2015 року на праві приватної власності належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10 лютого 2022 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає одна з 31 березня 2016 року по теперішній час.

Рішенням Сторожинецького районного суду від 25 жовтня 2019 року шлюб розірвано між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу відповідач не проживав в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не сплачував комунальні платежі, не приймав участі в утриманні будинку, особистих речей відповідача в будинку немає.

Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та зняття його з реєстрації.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити заочне рішення по справі.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка позивачки - ОСОБА_2 . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано у 2019р..

Із акта обстеження матеріально-побутових умов сім?ї №640 від 31.08.2022р. вбачається, що ОСОБА_1 проживає самостійно, ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном.

Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. (Ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу місця пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно норм зазначеного закону реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, здійснює орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Таким чином, питання зняття з реєстрації не належить до повноважень суду. Прийняття судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання такої особи визначеним законом органом.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 379, 391 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 81,141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: