Справа № 589/3616/21
Провадження № 2/589/279/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1.,

представника відповідача (відділу виконавчої служби) Оберемок І.В.,

представника відповідача (казначейської служби) Тютюнник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління державної казначейської служби України в Сумській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2021 до суду надійшов вищевказаний позов з вимогами (з урахуванням уточнень, здійснених до відкриття провадження у справі) позивач просить стягнути на її користь з Державного бюджету України відшкодування матеріальної шкоди в сумі 188172 грн. 32 коп., інфляційні втрати та три відсотки річних в сумі 291827 грн. 68 коп. та моральну шкоду в сумі 80000 грн.

Ці кошти позивач просить стягнути в зв`язку з незаконними діями та незаконною бездіяльністю державних виконавців Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), який є правонаступником Відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного відділу юстиції у Сумській області під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 34454292.

До матеріальної шкоди позивач відносить кошти, які були стягнуті на її користь рішеннями Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2012 та Апеляційного суду Сумської області від 15.08.2012, однак, як вказує позивач в процесі примусового виконання орган виконавчої служби допускав тривалу бездіяльність та вчиняв незаконні дії, внаслідок чого вищевказані рішення судів в примусовому порядку виконані не були, а тому, на думку позивача, кошти, стягнуті з відповідача за цими рішеннями, підлягають стягненню з держави.

Інфляційні втрати та три відсотки річних в сумі 291827 грн. 68 коп. є сумами, які нараховані на несплачені та нестягнуті з боржника кошти у виконавчому провадженні № 34454292.

Також позивач вказує, що невиконання рішень суду під час виконавчого провадження в результаті протиправної, незаконної бездіяльності протягом тривалого часу призвели до порушення прав та законних інтересів позивача ОСОБА_1 , а саме, сприяли зміні способу життя, призвели до необхідності неодноразово через представника звертатися до суду щодо захисту своїх прав, сприяли тривалому перебуванню в напруженому, нервовому стані, що впливало на взаємовідносини та стан здоров`я позивача.

Ухвалою суду від 09.09.2021 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

30.09.2021 надійшло клопотання (поіменоване як заява) відповідача - Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про залишення позовної заяви без розгляду з мотивів підписання її неуповноваженою особою. Ухвалою суду від 02.12.2021 в задоволенні цього клопотання відповідача відмовлено.

06.10.2021 надійшов відзив на позов від Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). У відзиві відповідач, детальної аналізуючи хід виконавчого провадження № 34454292, позов не визнав, стверджуючи, що ним було вжито всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів, спрямованих на примусове виконання судових рішень.

Також відповідач вказує, що невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів із боржника, а невиплачені позивачу кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 1173 та 1174 ЦК України.

Відповідач зазначає, що вимога про відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних не підлягає задоволенню, оскільки за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Оскільки боржником за судовими рішеннями про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , то саме з нього підлягають стягненню інфляційні втрати та три відсотки річних, нарахованих на суми коштів, стягнутих з нього судових рішеннями (невиконані грошові зобов`язання).

Щодо відшкодування моральної шкоди, відповідач вказує як на відсутність конкретних доказів її заподіяння (зокрема, щодо душевних страждань позивача) так і на відсутність сукупності складових (наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку). Також вказує, що позивач вже звертався до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті неправомірних дій та бездіяльності відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області та з цього приводу вже було ухвалено рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2016 у цивільній справі № 589/3122/15, яке в подальшому було змінено рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016.

19.10.2021 надійшов відзив відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області. Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що держава не повинна відповідати за зобов`язаннями боржника, з вини якого позивачу заподіяна присуджена до відшкодування шкода. Інфляційні втрати та три відсотки річних відповідач розцінює як похідні від боргу боржника. Відносно відшкодування моральної шкоди відповідач вказує, що позивачем належним чином не обгрунтовано факт її заподіяння, розрахунок розміру шкоди позивачем не здійснено. Також 19.10.2021 до суду надійшов відзив на позов від Державної казначейської служби України в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що на виконанні у Шосткинському відділі державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває зведене виконавче провадження № 34454292 до складу якого входить 36 виконавчих проваджень щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , зокрема, виконавчий лист № 2-1167/11 від 12.09.2012 виданий Шосткинським міськрайонним судом Сумської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 50000 грн. та 100000 грн. в рахунок погашення моральної шкоди, завданої малолітній ОСОБА_1 .

Як вказує у відзиві відповідач (Шосткинський відділ державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) і стороною позивача не заперечується, за зведеним виконавчим провадженням № 34454292 з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 116580 грн. з яких: 3642 грн. добровільно сплачено боржником, 65687,50 грн. передано нереалізованого майна, 16264,95 грн. кошти, які надійшли за рахунок проданого майна, 1,65 грн. вилучені готівкові кошти, 30984,68 грн. перераховано за період з 01.03.2019 по 31.05.2021.

Судом встановлено, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2016 у цивільній справі № 589/3122/15-ц стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі п`ятьдесят тисяч гривень. В задоволенні вимог про стягнення з Державного бюджету матеріальної шкоди (коштів, стягнутих за судовими рішеннями з боржника ОСОБА_2 ) відмовлено.

В мотивувальній частині рішення суду, зокрема вказано: "...Оскільки тривалий час рішення суду на користь позивачів не виконується, що є порушенням вимог статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», порушенням прав дитини суд дійшов висновку, що державні виконавці своєчасно не здійснили усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду, що підтверджується ухвалами Шосткинського міськрайого суду від 30.12.13 р., 08.07.13 р.,16.06.14 р., 26.12.14 р., які набрали законної сили, що привело до нових судових справ по захисту прав позивачів, за відсутності реального виконання по стягненню присуджених з боржника грошових сум...".

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016 рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.09.2016 рішення апеляційного суду Сумської області від 10.03.2016 та рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2016 в незміненій частині залишено без змін. В мотивувальній частині ухвали суд касаційної інстанції, зокрема, вказав: "...Апеляційний суд, змінивши рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої на корить неповнолітньої ОСОБА_1 моральної шкоди, обґрунтовано виходив з того, що бездіяльність виконавчої служби, яка встановлена судовими рішеннями, призвела не лише до порушення передбачених законодавством термінів виконання судового рішення, але і до завдання неповнолітній ОСОБА_1 моральної шкоди, що є передбаченою ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1173 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» підставою для її відшкодування за рахунок держави.

При цьому визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд виходив із засад розумності, справедливості та співмірності (ст. 23 ЦК України).

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача збитків у розмірі 190474 грн 85 коп., суд першої інстанції з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, про те, що вказана сума не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, її відшкодування не може бути покладено на державу, оскільки вона відповідає загальному розмірові матеріальної шкоди яка вже була стягнута рішенням суду на користь ОСОБА_1 ".

Отже, аналогічні за змістом вимоги вже були заявлені з приводу здійснення виконавчого провадження № 34454292 та з цього приводу було ухвалено рішення суду яке набрало законної сили. В зв`язку з цим суд розглядає лише період у процесі здійснення вищевказаного виконавчого провадження після ухвалення рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі № 589/3122/15-ц (тобто, з 14.01.2016).

Відносно вимог про відшкодування матеріальної шкоди, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд звертає увагу, що законодавче регулювання цих питань не зазнало змін з часу ухвалення попереднього рішення суду та його перегляду у апеляційній та касаційній інстанції. Саме такий суб`єкт цивільних правовідносин як боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). При цьому діюче законодавство України, допускаючи випадки, за яких виконавче провадження не завершується виконанням рішення суду (зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення), не допускає випадків стягнення боргу за судовими рішеннями з інших осіб, в т.ч. з держави як матеріальної шкоди.

Стаття 3 Конституції України декларує, що держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Ця норма деталізується в ст. 56 Конституції України: кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як вбачається з пояснень сторін з боржника ОСОБА_2 (який після спроби самогубства залишився інвалідом) продовжується стягнення коштів за рахунок соціальних виплат.

Таким чином, підстав для ототожнення боргу конкретної особи за судовими рішеннями з матеріальною шкодою завданою органом державної влади (їх посадовими чи службовими особами) не вбачається. Так само, втрати від знецінення сум, стягнутих за судовим рішенням покладається у конкретному грошовому зобов`язанні на особу - боржника, яке його не виконує.

За таких обставин підстав для стягнення за рахунок Державного бюджету України відшкодування матеріальної шкоди в сумі 188172 грн. 32 коп., інфляційних втрат та трьох відсотків річних в сумі 291827 грн. 68 коп. не вбачається, а тому ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню враховуючи таке.

Як встановлено постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 589/4967/15 /Т.1, а.с. 63 - 73/ встановивши несвоєчасність вчинення виконавчих дій, що потягло зволікання у виконанні судових рішень, та їх проведення після неодноразових усних та письмових звернень представника стягувачів, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 . Зокрема, ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2016 року визнано незаконною бездіяльність начальника ВДВС Шосткинського МРУЮ Денисюка Д. Г. із забезпечення виконання судових рішень Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року, Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року щодо забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження № 34454292.

Зобов`язано начальника ВДВС Шосткинського МРУЮ Денисюка Д. Г. надати відповіді на скарги ОСОБА_1 від 10 квітня 2015 року, від 11 квітня 2015 року відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян». Визнано незаконною постанову ВП № 34338944 від 08 вересня 2015 року та скасовано її, а також скасовано висновок про вартість майна, від 30 вересня 2015 року.

Отже, окреме питання в межах процедури звернення стягнення на майно боржника з вини органу виконавчої служби розтягнулось на декілька років, причому саме орган виконавчої служби був ініціатором оскарження судових рішень не лише в апеляційному, а й у касаційному порядку

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.07.2016 у справі № 589/3023/16-ц визнано протиправною бездіяльність начальника Шосткинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Денисюка Д.Г. та державного виконавця Осовика К.М. щодо нездійснення протягом розумного строку дій направлених на реальне звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2 (металевий контейнер) у зведеному виконавчому провадженні № 34454292 протиправною.

В мотивувальній частині ухвали суд констатував що з серпня 2015 року в межах виконавчого провадження № 34338944 питання звернення стягнення на металевий контейнер не знаходило свого вирішення. Судом звертається увага, що тривалі судові процеси виконавчої служби зі стягувачем, неодноразове оскарження виконавчої службою та її посадовими особами судових рішень виявили негнучку, несправедливу позицію державного органу та його посадових осіб щодо забезпечення прав та законних інтересів стягувача, зокрема, й права, гарантованого ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (на мирне володіння своїм майном), оскільки більшість спірних питань можливо було вирішити у позасудовому порядку протягом розумного строку.

Вищевказана ухвала суду від 27.07.2016 була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29.08.2016, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2017 касаційну скаргу Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області було відхилено, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

В своїй постанові від 18.12.2019 у справі № 589/3464/16-ц Верховний Суд, зокрема, зазначив: "Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , який діяв в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що у порушення вимог статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вчинялися заходи з своєчасного виконання зведеного виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 сум боргу, яке перебуває у провадженні відділу понад чотири роки, проявив бездіяльність усупереч статей 11, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року, які регламентують здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення з використанням можливостей, передбачених у статті 32 цього Закону.Зокрема, оцінка металевого контейнеру проведена державним виконавцем лише через місяць після його опису та арешту. Вказане, в свою чергу, свідчить про нездійснення контролю начальником відділу - Денисюком Д. Г. за своєчасністю, правильністю та повнотою вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання судового рішення." Згідно резолютивної частини цієї постанови касаційну скаргу Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області залишено без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07.03.2017 було залишено без змін.

Як вже зазначав суд, згідно до ст. 3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Частиною 1 ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Аналізуючі вищевказані судові рішення суд приходить до висновку, що в окремих аспектах здійнення зведеного виконавчого провадження № 34338944 було допущено невиправдану тяганину, питання, окремі виконавчі дії вчинялись лише після неодноразових звернень сторони стягувача до суду, а орган виконавчої служби оскаржував судові рішення у апеляційній та касаційній інстанції.

Неправомірні дії та тривала бездіяльність органу виконавчої служби в аспекті аналізованих судових рішень завдали позивачу (стягувачу) душевних страждань, оскільки здійснення виконавчих дій триває вже понад 10 років, за цей період вже ухвалювалось судом рішення про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями та бездіяльністю органу виконавчої служби, однак і після ухвалення такого рішення допускалось порушення прав та законних інтересів стягувача в т.ч. через суттєве порушення розумних строків здійснення виконавчих дій.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд констатуючи, що порушення прав стягувача завдало їй моральної шкоди вважає за необхідне задовольнити цю вимогу частково, враховуючи, що в період, після ухвалення рішення суду від 14.01.2016 про відшкодування моральної шкоди, незаконні дії та рішення державних виконавців у зведеному виконавчому провадженні № 34338944 не набули системного характеру. Крім того, безпосередньо позивач не брала участі у виконавчих діях та судових засіданнях (як це вбачається зі змісту аналізованих судових рішень та пояснень її представника). На час розгляду справи та ухвалення рішення позивач є повнолітньою особою, як вказує представник, навчається в іншому місті. Отже, сукупність цих обставин вказує, що заявлений до відшкодування розмір моральної шкоди - 80000 грн. не є достатньо обгрунтованим, а тому суд, застосовуючи норму ч. 3 ст. 23 ЦК України вважає за необхідне зменшити цей розмір до 10000 гривень.

Керуючись ст. 263, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 14.12.2022.

Суддя О.М.Сидорчук