Справа № 529/769/21
Провадження № 2/526/99/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу №529/769/21 за позовом ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

на підставі ухвали Диканського районного суду від 22.10.2021 до Гадяцького районного суду 23.11.2021 надійшла цивільна справа № 529/769/21 за позовом ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14188,1 грн.

Представник позивача - ТОВ «Алекскредит» звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника.

Представником відповідача до суду надіслано заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача.

14 грудня 2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не надав суду жодного доказу того, що він виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу кредит в розмірі 10 000грн. Також позивач подав неправильно обраховані відсотки, детальний графік розрахунків, а також розрахунок інфляційних збитків, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 14.04.2022 за клопотанням представника позивача витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» підтвердження зарахування з 01.11.2018 року по 04.11.2018 року грошових коштів у розмірі 10 тис. грн. на платіжну карту НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду 14.04.2022 АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що 01.11.2018 здійснено зарахування коштів на платіжну картку, держателем якої є ОСОБА_1 на суму 10 000 грн.

Судом встановлено, що 01 листопада 2018 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 1604642, згідно якого Банк зобов`язався надати позивачу кредит на поточні потреби в сумі 100000 грн. строком до 01.12.2018 р., а позичальник зобов`язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі в строк та на умовах, вказаних цим Кредитними договором.

Видача кредиту та його отримання підтверджується відомостями з банку.

Згідно розрахунку ТОВ «Алекскредит» прострочена сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 03.09.2021 становить 14188,10 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту - 7505,41 грн., заборгованості з пені -5000,00 грн., інфляційні витрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України - 1111,49 грн., 3% річних за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України - 571,20 грн.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, сума кредиту складає 10000 гривень.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, проценти за користування кредитом строком більше ніж 5 календарних днів (включаючи Дострокове погашення кредиту) нараховуються, виходячи з фіксованої процентної ставки від визначеної в п. 1.4. Договору суми кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом. Процентна ставка складає 1,02 % в день.

Відповідно до п. 1.9 кредитного договору, кредит надається на строк до 01.12.2018 (включно) на 30 календарних днів.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на Сайті Кредитодавця https://аІехсгеdit.uа/ (далі - Правила).

Вказаний Договір було оформлено у порядку, передбаченому розділом 4 Правил. Відповідно до п.п. 5.1., 5.2 Правил, сторони домовилися, що Договір укладається в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони підтверджують, що даний електронний договір, всі додатки до нього, додаткові угоди, Правила мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені у письмовій формі.

Сторони погоджуються, що у випадку порушення позичальником узгодженого строку повернення кредиту, його зобов`язання за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитними коштами, при цьому кредитодавець має право нараховувати, а позичальник повинен сплачувати до повного погашення заборгованості основну суму кредиту, проценти за користування кредитом, неустойку, які розраховуються відповідно до розділу 1 цього договору.

Сторони погодили, що договір укладається в електронній формі на сайті кредитодавця www.alexcredit.ua згідно зі ст.207, ст.639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписання кредитодавцем договору відбувається шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання .

У наданому суду примірнику кредитного договору наявне факсимільне відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця. У реквізитах споживача ОСОБА_2 зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS1604642, місце проживання позичальника: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з листа АТ КБ «Приватбанк» від 19.04.2022 року, 01.11.2018 здійснено зарахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 ОСОБА_1 на суму 10 000 грн.

В подальшому сторони основного договору пролонгували його дію згідно до додаткових угод від 01.12.2018, 30.12.2018, 20.01.2019, 30.01.2019, 09.02.2019 та дійшли узгодження по зміні умов договору про надання первісного кредиту. Вказані додаткові угоди підписані сторонами, а саме: наявне факсимільне відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбиток печатки кредитодавця; у реквізитах споживача ОСОБА_2 зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором ex1-1604642.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Із дослідженого судом договору про надання кредиту №1604642 від 01.11.2018 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Частиною першою ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, судом встановлено, що договір про надання кредиту №1604642 від 01.11.2018 року та додаткові угоди до договору про надання кредиту №1604642 від 01.12.2018 року, 30.12.2018, 20.01.2019, 30.01.2019, 09.02.2019 укладені в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку позичальника за допомогою одноразових ідентифікаторів та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

При цьому, із копії вказаного договору видно, що ОСОБА_2 як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу персональні дані відповідно до умов договору, а саме ПІБ, РНОКПП, місце проживання, телефон, e-mail, дані паспорта, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 глави 71 ЦК України "Кредит".

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач взяті на себе зобов`язання порушувала, графік погашення заборгованості не дотримувалася, внески вчасно не сплачувала та внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.

Позивачем станом на 03.09.2021 становить 14188,10 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту - 7505,41 грн., заборгованості з пені -5000,00 грн., інфляційні витрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України - 1111,49 грн., 3% річних за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України - 571,20 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем суду не надано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання.

Так, у ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Підписавши 01.11.2018 договір про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20).

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний на підставі ст.625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на обставини справи, оцінивши наявні докази, керуючись вказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення з відповідача заявлених позивачем інфляційних витрат.

Також п.5.3 договору передбачена відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у вигляді пені в розмірі 3 відсотків від основної суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з першого дня прострочення та до повного виконання позичальником умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК).

Таким чином нарахування пені відбулося відповідно до умов укладеного договору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 01.11.2018 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 1604642 в електронній формі шляхом надсилання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в свою чергу ТОВ «Алекскредит» були виконані зобов`язання за даним договором і перераховано кошти у розмірі 10000 грн на банківську платіжну картку відповідача.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо факту не укладання кредитного договору з позивачем, оскільки це спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи.

Також відповідачем не наведено ніяких доводів та не надано належних та достатніх доказів того, яким чином ТОВ «Алекскредит» отримав персональні дані відповідача ОСОБА_1 та використав їх у власних цілях, зокрема і її власне фото з паспортом.

Отже, оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що 01.11.2018 ОСОБА_1 підписала за допомогою електронного підпису договір про надання кредиту № 1604642, але своєчасно не виконала грошове зобов`язання, не сплативши заборгованість за укладеним договором, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 14188,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» стягненню підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 289 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягти з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість по Договором про надання кредиту 1604642 від 01 листопада 2018 року станом на 03.09.2021 в сумі - 14188,10 грн., що складається із заборгованості за сумою кредиту - 7505,41 грн., заборгованості з пені -5000,00 грн., інфляційні витрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України - 1111,49 грн., 3% річних за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України - 571,20 грн.

Стягти з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ТОВ «Алекскредит», розташований за адресою вул. Якова Самарського, буд. 12-А м. Дніпро, ідентифікаційний код юридичної особи 41346335.

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 .

Головуюча: Л. В. Максименко