Справа № 153/1233/22
Провадження № 22-ц/801/2082/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 рокуСправа № 153/1233/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сало Т. Б, Берегового О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за порушення умов договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою її представником адвокатом Буркою Віталієм Ростиславовичем, на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 12 жовтня 2022 року суддею цього суду Гаврилюк Т.В., дата складання повного тексту невідома,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за порушення умов договору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язалась продати та передати ОСОБА_1 будівлю молочно-товарного комплексу загальною площею 1521,7 кв.м в строк до 01 квітня 2021 року та укласти договір купівлі-продажу зазначеної будівлі на умовах передбачених даним договором.

26 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін до попереднього договору від 03 грудня 2020 року, відповідно до якого сторони продовжили дію попереднього договору до 01 грудня 2021 року. Інші умови договору залишились незмінними. Сторонами було узгоджено всі істотні умови договору: предмет договору - будівля молочно-товарного комплексу, загальна ціна договору - 100 000 грн., з яких позивачем 89 600 грн. сплачено відповідачу на забезпечення виконання зобов`язання.

11 листопада 2021 року ОСОБА_1 було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку пропозицію на укладення договору на умовах визначених попереднім договором, яка була отримана ОСОБА_2 19 листопада 2021 року.

В кінці листопада 2021 року ОСОБА_2 направила позивачу письмову пропозицію про зміну ціни продажу будівлі молочно-товарного комплексу у зв`язку із набуттям нею у власність земельної ділянки площею 1,3142 га, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, визначений як предмет попереднього договору.

Під час укладання попереднього договору були визначені всі істотні умови та земельна ділянка не входила до предмета договору, а тому ОСОБА_1 не прийняла такі умови ОСОБА_2 , після чого відповідачка стала ухилятися від виконання умов нотаріально посвідченого попереднього договору. Строк дії попереднього договору сплив 01 грудня 2021 року. Строк повернення відповідачем отриманої від позивача суми забезпечення виконання зобов`язання сплив 04 грудня 2021 року.

На підставі викладеного позивач просила стягнути з відповідача кошти в загальній сумі 183 200 грн., з яких 89 600 грн. - сума забезпечення виконання зобов`язання, 89 600 грн.- штраф за невиконання зобов`язання, 4 000 грн. - вартість послуг нотаріуса за оформлення попереднього договору, а також кошти в загальній сумі 36 041,24 грн., з яких 32 462, 15 грн. - інфляційні втрати і 3 579,09 грн. - 3% річних.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Бурку В.Р., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 , адвокат Сінчак О.В., зазначив, що оскаржуване рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений попередній договір. Вказаний договір укладено на наступних умовах: ОСОБА_2 зобов`язалась продати та передати ОСОБА_1 будівлю молочно-товарного комплексу по АДРЕСА_1 в строк до 01 квітня 2021 року та укласти договір купівлі-продажу щодо зазначеної будівлі протягом цього ж строку на передбачених даним договором умовах. За домовленістю сторін продаж будівлі молочно-товарного комплексу буде вчинено за 100 000 грн. з урахуванням суми забезпечення виконання зобов`язання, переданої за даним договором. Весь розрахунок буде здійснено під час посвідчення основного договору. На підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_2 суму забезпечення виконання зобов`язання в розмірі 89 600 грн. Зазначена сума сплачена ОСОБА_1 до моменту підписання даного договору. Якщо договір купівлі-продажу не буде укладено протягом строку встановленого п.1 даного договору з вини ОСОБА_2 , то ОСОБА_2 зобов`язана протягом 3 календарних днів з дня настання зазначеного строку повернути ОСОБА_1 суму забезпечення виконання зобов`язання та сплатити штраф у розмірі 100 відсотків від суми забезпечення виконання зобов`язання (а.с. 9-10).

26 березня 2021 року сторони підписали нотаріально посвідчений договір про внесення змін до попереднього договору, згідно якого ними було погоджено новий строк виконання договору, а саме до 01 грудня 2021 року (а.с. 11).

Згідно пропозиції про укладення договору від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з пропозицією укласти договір купівлі-продажу на умовах попереднього договору від 03 грудня 2021 року (а.с. 13). Дана пропозиція отримана відповідачем, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14).

15 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 із пропозицією щодо ціни продажу будівлі молочно-товарного комплексу та земельної ділянки, вказала, що нею була набута у власність земельна ділянка площею 1,3142 га, на якій розташована така нерухомість. Тому запропонувала внести зміни щодо ціни продажу, вказаної в п. 4 попереднього договору від 03 грудня 2020 року, у зв`язку з набуттям нею у власність земельної ділянки та продажу не тільки будівлі молочно-товарного комплексу, а також земельної ділянки на якій він розміщений (а.с. 13).

Відповідно до наданого суду позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за порушення умов договору позивачем понесено інфляційне збільшення у сумі 32 462,15 грн. та 3 579,09 грн. штрафних санкцій, який здійснювався з урахуванням суми авансу та штрафу (а.с. 19).

Згідно довідки приватного нотаріуса Домбровська Л.В. йому сплатила грошові кошти в розмірі 4 000 грн. за вчинення нотаріальної дії (а.с. 12).

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Враховуючи, що основний договір в обумовлений сторонами строк укладено не було, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку неукладення основного договору і така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для повернення позивачу забезпечувального платежу як авансу. Такий забезпечувальний платіж не є завдатком, оскільки не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу.

Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №196/844/16-ц, від 08 серпня 2019 року у справі № 648/76/15-ц.

Разом із тим, апеляційний суд не може погодитись із висновками суду першої інстанції у частині стягнення штрафу, оскільки основний договір не був укладений у зв`язку з недосягненням сторонами згоди щодо його умов, то відсутні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності у виді штрафу, передбаченої умовами попереднього договору. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі№ 629/4492/16-ц та від 18 грудня 2019 року у справі №911/1274/18.

Задоволення судом першої інстанції вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат і 3% річних апеляційний суд вважає хибним з огляду на таке. Із наданого суду позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних вбачається, що він здійснений з урахуванням суми штрафу, разом з тим у даному випадку не підлягає стягненню сума штрафу, відтак вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3% річних як похідні від основних вимог про стягнення штрафу задоволенню не підлягають.

Що стосується вартості послуг нотаріуса за оформлення попереднього договору, то слід зауважити, що суд першої не дослідив в повній мірі умови попереднього договору та неправомірно поклав обов`язок на відповідача відшкодувати такі витрати в повному обсязі, адже з п. 18 цього договору вбачається, що витрати, пов`язані з оформленням та нотаріальним посвідченням договору сторони сплачують порівно.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу, інфляційних втрат, 3% річних та вартості послуг нотаріуса - підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 895, 99 грн. за подання позовної заяви, а не 2 192, 50 грн. як стягнув суд першої інстанції, тому рішення суду у цій частині слід змінити шляхом зменшення стягнутої судом суми до такого розміру, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1944, 61 грн. за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Буркою Віталієм Ростиславовичем, задовольнити частково.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 89 600 грн., інфляційних втрат в розмірі 32 462, 15 грн., 3% річних в розмірі 3 579,09 грн. та вартості послуг нотаріуса, що складає 4 000 грн. скасувати та ухвалити нове рішення у цій частині про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Змінити рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року в частині розподілу судових витрат, зокрема зменшити стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору за подання позовної заяви з 2 192, 50 грн. до 895,99 грн.

В іншій частині рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1944,61 грн.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

О. Ю. Береговий