Справа № 595/1149/22
Провадження № 2/595/333/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Шпуняр О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2022 року до суду надійшла позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал»)до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13375 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 28 серпня 2019 року між позичальником ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладений кредитний договір № 8069565 в електронній формі, відповідно до якого відповідач отримала 5000 грн, строком на 30 днів з 28 серпня 2019 року, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27 вересня 2019 року, з процентною ставкою 0,75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пункт 2.4.1. Договору передбачає зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4. Договору. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій, в свою чергу, були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 724315 від 28 серпня 2019 року. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши їй грошові кошти в обсязі та у строки, визначеними умовами кредитного договору. 28 листопада 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит - Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги № 42-МЛ, згідно якого ТзОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до ОСОБА_1 . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 42-МЛ від 28 листопада 2019 року, сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 13375 гривень, а саме: залишок по тілу кредиту 5000 грн; залишок по відсотках - 5625 грн; залишок по комісії - 250 грн; заборгованість по штрафах/пені - 2500 грн. Відповідачу 27 листопада 2020 року було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, не виконані. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору, представник позивача просить стягнути з відповідача 13375 грн заборгованості, а також судові витрати по справі.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_1 , у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, недоведеними та не підтвердженими жодними доказами, а тому у їх задоволені слід відмовити в повному обсязі. Зазначає, що факт надання кредитних коштів ТОВ «Міолан» не підтверджений. Позивач не надав жодних документів на підтвердження та обґрунтування розміру зазначеної у позовній заяві заборгованості. Кредитний договір було укладено з ТОВ «Мілоан», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», однак про зміну кредитора відповідач не була повідомлена. Згідно витягу із реєстру боржників Договору відступлення права вимоги №42-МЛ від 28 листопада 2019 року нарахування процентів здійснювалось за період з 28 серпня 2019 року по 28 листопада 2019 року. Водночас, згідно п.1.2 Договору кредит надається строком на 30 днів з 28 серпня 2019 року. Згідно п. 1.3 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 27 вересня 2019 року. Після 27 вересня 2019 року, тобто, після закінчення строку кредитування у позивача не було підстав для нарахування відсотків, комісій, штрафів та пені. Заборгованість за відсотками нараховувалася їй з 27 вересня 2019 року, тобто поза межами строку дії договору. Підпис на витягу із реєстру боржників Договору відступлення права вимоги №42-МЛ від 28 листопада 2019 року здійснено не шляхом ксерокопії сторінок, а за допомогою коригування комп`ютерних технологій, що ставить під сумнів достовірність цього доказу. Відповідач отримала кредит 28 серпня 2019 року, зобов`язувалась повернути його та сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, до 27 вересня 2019 року. Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом 29 вересня 2022, тоді, як про неналежне виконання кредитного договору ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» стало відомо 27 вересня 2019 року - кінцева дата повернення коштів за кредитним договором. На підставі викладеного, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі, застосувати до вимог позивача позовну давність.

До вказаного вище відзиву на позовну заяву відповідачем додано клопотання про витребування доказів від ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», а саме оригінал реєстру боржників Договору відступлення права вимоги №42-МЛ від 28 листопада 2019 року, витяг із якого додано до позовної заяви, з метою встановлення достовірності наданого витягу.

Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року за клопотанням відповідача витребувано у ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» оригінал реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 42-МЛ від 28 листопада 2019 року.

05 грудня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої слідує, що витребуваний оригінал реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 42-МЛ від 28 листопада 2019 року містить, окрім персональних даних ОСОБА_1 , також персональні дані інших боржників, на які поширюється дія Закону України «Про захист персональних даних», тому представник позивача позбавлений можливості надати такий доказ. Ураховуючи відсутність згоди боржників, перелік яких містяться в реєстрі, на поширення їх персональних даних, представник позивача на виконання ухвали суду надає витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 42-МЛ від 28 листопада 2019 року, який просить долучити до матеріалів справи.

05 грудня 2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що наведені у відзиві заперечення є необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи, з наступних підстав. Стосовно твердження відповідача про не підтверджений факт надання кредитних коштів, то позивач надав належним чином завірену копію платіжного доручення №724315 від 28 серпня 2019 року та належним чином завірену копію довідки, виданої ТОВ «ФК «Елаєнс», що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника у розмірі 5000 грн. Відповідач підтверджує укладання кредитного договору з ТОВ «Мілоан» та стверджує, що вона не була повідомлена про відступлення права вимоги, однак це жодним чином не звільняє її від виконання свого зобов`язання перед первинним кредитором. Стосовно нарахування відсотків поза межами строку дії договору, то кредитним договором передбачене право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом після спливу дати, коли боржник повинен був повернути кредитні кошти та сплатити інші передбачені договором платежі у разі невиконання його умов. Твердження відповідача про пропущений строк позовної давності не відповідає дійсності, оскільки позовна заява була подана позивачем в межах строку позовної давності. Відповідно до роз`яснення Верховного Суду від 04 березня 2022 року, запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, тому просила суд поновити строк та прийняти відповідь на відзив до розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, з наданої суду відповіді на відзив просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, згідно поданого відзиву на позовну заяву просить позивачу в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 28 серпня 2019 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8069565, за умовами якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти у розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується копією довідки про ідентифікацію.

28 листопада 2020 року між ТзОВ «Міолан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №42-МЛ.

Представником позивача до матеріалів справи долучено витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 42-МЛ від 28 листопада 2019 року, у якому зазначено наступні дані: № п/п 3119; ідентифікаційний код клієнта ; ПІБ ОСОБА_1 ; номер кредитного договору 8069565; дата підписання договору 28.08.2019; дата закінчення договору 27.09.2019; сума виданого кредиту 5000; валюта гривня; залишок по тілу кредиту 5000,00; залишок по відсотках 5625,00; залишок по комісії 250,00; заборгованість по штрафах/пені 2500,00; загальна сума заборгованості 13375,00; кількість днів прострочення 62; серія та номер паспорта НОМЕР_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Представник позивача у позовній заяві посилається, що, відповідно до зазначеного вище витягу з реєстру боржників, сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 13375 гривень (залишок по тілу кредиту - 5000 грн; залишок по відсотках - 5625 грн; залишок по комісії - 250 грн; заборгованість по штрафах/пені - 2500 грн), а тому просить вказану суму стягнути із відповідача.

Із відзиву на позовну заяву, судом встановлено, що відповідач не погоджуються із зазначеною представником позивача сумою заборгованості.

Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Так, у підтвердження позовних вимог позивачем було надано витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 42-МЛ від 28 листопада 2019 року. Суд критично ставиться до наданого позивачем витягу, на який він посилається у позовній заяві, як на підтвердження заборгованості відповідача, оскільки у ньому взагалі відсутні відомості, які фіксують факти здійснення господарських операцій та жодним чином не підтверджуються факти виконання операцій на загальну суму, обраховану до стягнення, відсутня інформація, за який період нарахована дана заборгованість, відомості про внесені платежі, періоди нарахування відсотків тощо.

Вказаний витяг не може підтверджувати наявність кредитної заборгованості ОСОБА_1 , оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі частин 2, 3 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з частиною 2 статті 43 ЦПК України учасники справи серед іншого зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Отже, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів щодо наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості у розмірі, вказаному у витязі з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 42-МЛ від 28 листопада 2019 року.

Крім цього, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надав доказів того, що на момент переходу до нього права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2019 року за №42-МЛ існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених в позовній заяві.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Стосовно клопотання відповідача, зазначеного у відзиві на позову заяву, про застосування наслідків спливу строків позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш, ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13,43, 81, 83, 141, 247, 258-268, 273, 274, 279, 280-289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 08 грудня 2022 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. І. Созанська