Справа №: 671/699/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

за участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в м. Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до Війтовецької селищної ради про визнання недійсним договору та стягнення коштів,

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обгрунтування якого вказував, що відповідно до договору оренди землі (водного фонду), укладеного 17.09.2009 року між ним та Волочиською районною державною адміністрацією, він отримав у строкове платне користування для рибогосподарських потреб терміном на 30 років земельну ділянку водного фонду загальною площею 26,1610 га, що знаходилась на території Сарнівської сільської ради за межами села Куровечка. З метою використання вказаної земельної ділянки за цільовим призначенням він звернувся до Війтовецької селищної ради із заявою про надання йому в оренду гідротехнічної споруди ставка (підпірних та переливних пристроїв (шандор) двопрольотного шлюзного мосту), що перебувала у комунальній власності Війтовецької селищної ради. Відповідно до рішення сесії Війтовецької селищної ради № 91-31/2018 від 26.04.2018 року подану ним заяву задоволено та 02.05.2018 року з ним укладено договір оренди гідротехнічної споруди ставка (підпірних та переливних пристроїв (шандор) двопрольотного шлюзного мосту) строком до 01 квітня 2021 року. Зазначену гідротехнічну споруду він прийняв у строкове платне користування згідно акту приймання-передачі від 02.05.2018 року. За час оренди гідротехнічної споруди він сплатив орендну плату в розмірі 25800 грн. 00 коп., провів облаштування та ремонт споруди. Вказує, що на його заяву про продовження договору оренди відповідач надав відповідь, що у Війтовецької селищної ради відсутні повноваження щодо розпорядження гідротехнічною спорудою, оскільки вказаний обєкт нерухомого майна перебуває у державній власності. 05 травня 2021 йому стало відомо, що гідротехнічна спорудаперебуває на балансі у ДП Укрриба з 2003 року. Внаслідок існування зазначених обставин, обмежені його права на пролонгацію договору оренди гідротехнічної споруди. Посилаючись на те, що договір оренди гідротехнічної споруди ставка (підпірних та переливних пристроїв (шандор) двопрольотного шлюзного мосту) від 02.05.2018 року суперечить вимогам закону, оскільки Війтовецька селищна рада не була уповноважена на розпорядження вказаною гідроспорудою, позивач просив суд відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України визнати недійсним даний договір та стягнути з відповідача на його користь сплачені ним за недійсним договором кошти в сумі 25800 грн.

Під час розгляду справи представник позивача подавав заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення грошових коштів, а саме із 25800 грн. до 80200 грн., однак в подальшому ним подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 25800 грн. 00 коп.

Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди від 02.05.2018 року підтримує, а також підтримує вимогу про стягнення з відповідача коштів в сумі 25800 грн. 00 коп. із врахуванням норм ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, у випадку, якщо суд дійде висновку, що норми ст. 216 ЦК України щодо повернення другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину, до даних відносин не застосовуються.

Представник відповідача подав до суду письмовий виступ, в якому проти позову заперечує, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Просить врахувати те, що на дату укладення спірного договору, право власності на об`єкт оренди за будь-яким суб`єктом не було зареєстровано. Вважає, що об`єкт оренди перебував в комунальній власності, оскільки лише 11.11.2019 року право власності на об`єкт оренди було зареєстровано за Державним агенством рибного господарства України.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 17.09.2009 року між позивачем та Волочиською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі (водного фонду), згідно з яким позивач отримав у строкове платне користування для рибогосподарських потреб терміном на 30 років земельну ділянку водного фонду загальною площею 26,1610 га, що знаходиться на території Сарнівської сільської ради за межами села Куровечка (а.с. 8-9).

На звернення позивача про надання йому в оренду гідротехнічної споруди Війтовецька селищна рада листом № 936/02-81 від 03.04.2018 року надала відповідь, в якій вказала, що відповідно до Положення про порядок передачі в оренду майна, що перебуває в власності Війтовецької селищної ради (п.1.2.), здійснюється на конкурсних засадах, крім випадків передбачених заканом, цим Положенням, оголошення про дату і місце проведення конкурсу щодо вищезазначеного обєкту нерухомого мійна опубліковано в газеті Зоря випуск №19 від 22.03.2018 року (а.с. 10).

Листом Війтовецької селищної ради від 18.04.2018 року № 1021/02-14 позивачу повідомлено про розгляд його заяви від 13.03.2018 року про передачу в користування (суперфіцій) гідротехнічної споруди, який знаходиться за межами села Куровечка Волочиського району Хмельницької області та повідомлено про те, що відповідно до положення про порядок передачі в оренду майна, що перебуває в власності Війтовецької селищної ради, передача нерухомого майна здійснюється на конкурсих засадах, крім випадків передбачених законом (а.с. 11).

Рішенням 31 (позачергової) сесії Війтовецької селищної ради від 26.04.2018 року №91-31/2018 Про надання дозволу на укладення договору оренди нерухомого майна комунальної власності гідротехнічної споруди ставка (підпірні та переливні пристрої (шандори) двопрольотного шлюзного мосту), яка знаходиться за межами с.Куровечка гр. ОСОБА_1 вирішено надати позивачу дозвіл на укладення договору оренди для здійснення підприємницької діяльності терміном на 2 роки та 11 місяців, виконавчому комітету в місячний строк укласти угоду на оренду приміщення із встановленням орендної плати в розмірі 8600 в рік (а.с. 15).

02 травня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди гідротехнічної споруди ставка (підпірні та переливні пристрої (шандори) двопрольотного шлюзного мосту), що знаходиться за межами села Куровечка Волочиського району Хмельницької області, в якому встановлено, що договір укладено строком до 01 квітня 2021 року (пункт 9.1. договору), місячна орендна плата становить 716 грн. 67 коп. (пункт 3.1. договору). В пунктах 1.1. та 2.4. договору зазначено, що об`єкт оренди належить до комунальної власності Війтовецької селищної ради. (а.с. 12)

Згідно Акту приймання - передачі об`єкту від 02.05.2018 року відповідач як орендодавець передав, а позивач (орендар) прийняв у строкове платне користування гідротехнічну споруду ставка (підпірні та переливні пристрої (шандори) двопрольотного шлюзного мосту), яка знаходиться за межами с.Куровечка Волочиського району Хмельницької області. (а.с. 16).

На виконання умов укладеного договору позивачем проводилась оплата орендної плати 02.07.2020 року в сумі 5600 грн., 09.07.2018 року в сумі 8600 грн., 04.05.2020 року в сумі 3000 грн., 16.05.2019 року в сумі 3500 грн., 05.09.2019 року в сумі 5100 грн., що підтверджується наданими позивачем банківськими квитанціями (а.с. 17-21).

11 березня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження договору оренди без проведення аукціону, на яку отримав відповідь від 17.03.2021 року № 398/02-10 про те, що гідротехнічні споруди ставу Куровечка (інвентарний номер 25592421.85.ААУЖФЖ817), які розташовані за адресою с. Куровечка Сарнівського страростинського округу Війтовецької селищної ради, перебувають у державній власності. Власник - Державне агенство рибного господарства України (а.с. 22, 23).

31 березня 2021 року Війтовецька селищна рада листом № 470/02-10 повідомила позивача про те, що для продовження дії договору оренди гідротехнічних споруд ставу Куровечка (інвентарний номер 25592421.85.ААУЖФЖ817), які розташовані за адресою с.Куровечка Сарнівського страростинського округу Війтовецької селищної ради, у Війтовецької селищної ради відсутні повноваження, так як вищевказаний обєкт нерухомого майна перебуває в державній власності. (а.с. 24).

У відповідь на адвокатський запит представника позивача державне підприємство Укрриба 02.04.2021 року надало інформацію про те, що гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми ставу Куровечка (інвентарний номер 3-550, реєстраційний номер 25592421.85.ААЕЖАЖ817) обліковуються на балансі ДП Укрриба з 2003 року. Регіональним відділенням ФДМ по Хмельницькій області щодо вказаної гідротехнічної споруди 10.06.2019 року укладено договір оренди. На підтвердження зазначених обставин надано копії наказу Державного департаменту рибного господарства № 248 від 21.08.2003 року Про затвердження акту приймання - передачі гідротехнічних споруд, які не уввійшли до статутного фонду ВАТ Хмельницькрибгосп на баланс ДП Укрриба, та договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної властності від 10.06.2019 року №2104, укладений між Регіональним відділенням ФДМ України по Хмельницькій області та ТОВ Красилів Риба (а.с. 25, 29, 34-38).

Відповідно до даного договору від 10.06.2019 року №2104 орендодавець Регіональне відділення ФДМ України по Хмельницькій області передав, а орендар ТОВ Красилів Риба прийняв у строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми ставу Куровечка (інвентарний номер 3-550, реєстраційний номер 25592421.85.ААЕЖАЖ817) строком на 2 роки 11 місяців, базова орендна плата без ПДВ на квітень 2019 року встановлена в розмірі 2543 грн. 39 коп. (пункти 1.1., 10.1., 3.1. Договору).

Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності № 188808507 від 14.11.2019 року, право власності на об`єкт нерухомого майна - гідротехнічну споруду ставу Куровечка, інвентарний номер 3-550, реєстраційний номер 25592421.85.ААЕЖАЖ817, до складу якого входить підпірна гребля А, верховична дамба Б, водоперепускна споруда І, водоскидна споруда ІІ, за адресою: Хмельницька область, Волочиський район, Сарнівська сільська рада (земельна ділянка площею 26,161 га з кадастровим номером :04:015:0008) зареєстровано 11 листопада 2019 року, форма власності державна, власник Державне агенство рибного господарства України. Зазначений об`єкт нерухомого майна перебуває на праві господарського відання у Державного підприємства Укрриба на підставі акту приймання - передачі б/н від 11.07.2003 року, наказу Державного департаменту рибного господарства №248 від 21.08.2003 року (а.с.96-99).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Судом встановлено, що станом на 02 травня 2018 року, а саме на момент укладення між позивачем та відповідачем договору оренди гідротехнічної споруди ставка, у відповідача було відсутнє як право власності на об`єкт оренди, так і право передавати це майно в оренду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірний договір оренди від 02 травня 2018 року суперечить ст. 319 ЦК України та ч. 1 ст. 761 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача коштів, сплачених за недійсним правочином, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 ЦК України.

Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Відповідно до положень статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди у разі його недійсності хоча унеможливлює проведення між сторонами двосторонньої реституції, проте підлягають застосуванню особливості, що чітко визначені законодавцем для такого випадку ч. 1 ст. 216 ЦК України. Стаття 216 Цивільного кодексу України визначає правові наслідки недійсності правочину, а тому положення вказаної статті не можуть застосовуватись до підстав визнання правочину недійсним, що визначені ст. 215 ЦК України. За таких обставин, оскільки предметом спору у справі є недійсність договору, такий договір визнається недійсним з моменту вчинення.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням й правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Для застосування зазначеної, норми, необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

З врахуванням зазначених вимог законодавства, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про застосування ст.ст. 1212, 1213 ЦК України та стягнення безпідставно набутого за недійсним правочином майна, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25800 грн. 00 коп., перерахованих ним в якості орендної плати на виконання умов договору, визнаного судом недійсним.

Щодо посилання відповідача на те, що право власності на об`єкт оренди було зареєстровано за Державним агенством рибного господарства України лише 11.11.2019 року, то суд вважає, що ці обставини, з врахуванням наведених вище норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідачем не доведено наявність у нього права на розпорядження об`єктом оренди, в тому числі і право передавати це майно в оренду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1816 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 49, 77, 78, 80 - 81, 110, 141, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 02 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Війтовецькою селищною радою.

Стягнути з Війтовецької селищної ради на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 25800 грн. 00 коп. та 1816 грн. 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , відповідач: Війтовецька селищна об`єднана територіальна громада в особі Війтовецької селищної ради, 31256, Хмельницька область, Волочиський район, смт. Війтівці, вул. Героїв України, 4, .

Рішення складено 13.06.2022 року.

Суддя: