КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Олійника В.І.

за участю секретаря: Даньшиної І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДЕВОЛЮЦІЯ» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДЕВОЛЮЦІЯ» про стягнення пені.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 03 квітня 2018 року сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, яким передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта житлової нерухомості до 31 травня 2019 року, який у передбаченому договором порядку не змінювався, проте відповідач його не дотримався.

Станом на день звернення до суду із позовною заявою відповідачем не сплачено пеню у розмірі 0,1 % від загальної вартості майнових прав на квартиру за несвоєчасне прийняття до експлуатації.

На лист-вимогу позивача про виконання відповідачем взятого на себе договірного зобов`язання по сплаті пені, внаслідок прострочення зобов`язання останнім, не було відредаговано.

Просила стягнути із відповідача суму пені у розмірі 264 989 грн. 66 коп., у зв`язку із недотриманням запланованого строку прийняття об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців від зазначеного у договорі купівлі-продажу майнових прав.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 22 березня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «БУДЕВОЛЮЦІЯ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження повної оплати майнових прав позивачем, тобто виконання останнім власних зобов`язань за договором, а тому посилання на необхідність нарахування пені вважає безпідставними.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились. У відповідності до зворотного повідомлення, судова повістка відправлена на адресу ТОВ «БУДЕВОЛЮЦІЯ» повернулась на адресу суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказною адресою. Колегія суддів зауважує, що адресу, на яку було відправлено судову повістку, було визначено відповідачем в апеляційній скарзі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Отже, відсутність відсутність відповідача за зазначеною ним в апеляційній скарзі адресою слід розцінювати як належне повідомлення.

Варто зауважити, що відповідачу було достеменно відомо про наявність на розгляді апеляційної скарги, а ухвала про призначення справи до розгляду була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень та перебуває у вільному доступі.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно джо укладеного договору між сторонами у випадку недотримання запланованого строку прийняття Об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців від зазначеного в цьому Договорі термін, Продавець сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0,1% від загальної вартості Майнових прав на Квартиру, що вказує на обгроунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Місцевим судом вірно встановлено, що 03 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Будеволюція», було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №МП 69 , предметом якого є передача Продавцем у власність Покупця за плату майнові права на Квартиру, що має наступні характеристики: № квартири - 42, поверх - 6, загальна площа - 70,31 кв.м., кількість кімнат - 1, будівельна адреса: АДРЕСА_2 .

Пунктом 2.4. Договору визначено, що Сторони дійшли взаємної згоди, що Майнові права на Квартиру за Договором переходять від Продавця у власність до Покупця після прийняття Об`єкта в експлуатацію, здійснення Покупцем остаточних розрахунків за Майнові права на Квартиру за даними технічної інвентаризації та підписання Сторонами Акту приймання - передачі майнових прав на Квартиру.

Розділом 1 Договору було визначено терміни та їх визначення. Так, під Об`єктом слід розуміти житловий будинок АДРЕСА_3 у складі багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торгівельно-офісно-розважального та соціально - побутового призначення між АДРЕСА_2, організацію спорудження - здійснює Продавець.

Під Квартирою слід розуміти внутрішню ізольовану частину в Об`єкті, що може складатися з комплексу взаємопов`язаних житлових (одного чи кількох) приміщень (кімнат), допоміжних (підсобних) приміщень (кухня, туалет, ванна, передпокій, комета тощо) та балкону, лоджії тощо, призначену та придатну для постійного у ній проживання, з попередніми (проектними) параметрами та технічними характеристиками, визначеними в п, 2.2. цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що загальна вартість Майнових прав на Квартиру складає 1 217 323,43 грн., виходячи з ціни за 1 (один) м2 загальної площі Квартири 17 313,66 гри.

Згідно п. 3.4. Договору, оплата Покупцем за майнові права передбачена в наступному порядку: частину загальної вартості Майнових прав у розмірі 50 %, що становить 608 748,29 грн. та відповідає 35,16 м2 загальної площі Квартири, Покупець оплачує протягом 2 робочих днів з дати укладання цього договору; іншу частину (50 %) Майнових прав Покупець оплачує щомісячно рівними частинами згідно графіку, вартість яких дорівнює вартості 4,92 -4,93 м2 на день здійснення оплати.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що Продавець має право на власний розсуд змінювати поточну ціну за 1 (один) м2 загальної площі Квартири, у зв`язку з чим Продавець повідомляє про це Покупця в порядку, передбаченому Договором.

Згідно п. 3.3. Договору, загальна вартість Майнових прав підлягає коригуванню у разі зміни Продавцем поточної ціни 1 (один) м2 загальної площі Квартири.

Пунктом 3.3.1. визначено, що у разі підвищення поточної ціни 1 м2 загальної площі квартири, Покупець не зобов`язаний вносити додаткові кошти за оплачену ним частину вартості Майнових прав на Квартиру.

Згідно п. 5.2.3. Договору, Продавець зобов`язався забезпечити організацію будівництва Об`єкта та прийняття його в експлуатацію.

У відповідності до п. 2.6. Договору, запланований строк прийняття Об`єкта (складовою частиною якого являється Квартира) в експлуатацію - 31 травня 2019 року. При цьому, Продавець має право в односторонньому порядку змінити запланований строк прийняття в експлуатацію на строк до 6 (шести) місяців, що не буде вважатись порушенням цього Договору.

У відповідності до п. 6.4. Договору, у випадку недотримання запланованого строку прийняття Об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців від зазначеного в цьому Договорі термін, Продавець сплачує Покупцю неустойку в розмірі 0,1% від загальної вартості Майнових прав на Квартиру.

23 червня 2020 року, позивачем було надіслано на адресу продавця претензію про виконання останнім взятого на себе договірного зобов`язання по сплаті на її користь у 7- денний термін пені, внаслідок прострочення продавцем зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Колегія суддів зазначає, що 03 квітня 2018 року між сторонами було укладено договір, що ними не спростовується та визнається.

Відомостей, що договір між сторонами розірвано або ж визнано недійсним матеріали справи не містять та учасниками справи не зазначалось.

Місцевий суд вірно встановив, що станом на 30 червня 2020 року продавець свої зобов`язання щодо спорудження Об`єкту та введення його в експлуатацію в строк, передбачений Договором (з урахуванням строку, на який має право продавець в односторонньому порядку змінити дату введення в експлуатацію) не виконав.

Таким чином, що зі сторони Продавця відбулось прострочення зобов`язання, починаючи з 01 грудня 2019 року.

Як було встановлено, пунктом 6.4. Договору передбачено неустойку в розмірі 0,1% від загальної вартості Майнових прав на Квартиру у випадку недотримання запланованого строку прийняття Об`єкта в експлуатацію понад 6 місяців.

Станом на 30 червня 2020 року, термін прострочення Продавця перед покупцем становить 213 календарних днів, у зв`язку з чим, розмір пені за період прострочення з 01.12.2019 року по 30.06.2020 року, становить 264 989,66 грн. (1 244 082,93 *0,1*213/100).

Вищевказаний розрахунок в апеляційній скарзі не спростовано та не поставлено під сумнів

З огляду на вказане, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що із відповідача підлягає стягненню пеня передбачена умовами договору, укладеного між сторонами.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги із посиланням на те, що позивачем не було виконано зобов`язання за договором, зокрема не було сплачено 100% вартості Майнових прав на квартиру, оскільки, як було вірно вказано місцевим судом загальна сума, що була сплачена позивачем в рахунок оплати 100% вартості Майнових прав, що відповідає 70,31 м2 загальної площі Квартири, становить 1 244 082,93 грн., на підтвердження чого Продавцем була видана довідка про часткову оплату Майнових прав від 28 лютого 2019 року. Вказана вартість майнових прав була сплачена позивачем в повному обсязі, та в порядку, визначеному умовами Договору, що підтверджується довідкою про оплату майнових прав.

Таким чином, позивачем, як покупцем по Договору, всі грошові зобов`язання перед продавцем були виконані належним чином та в повному обсязі.

Варто зауважити, що відповідач не спростовує в апеляційній скарзі достовірності довідки від 28 лютого 2019 року та оплати відповідачем коштів у визначеному в ній розмірі.

Посилання на те, що довідка іменується «про часткову оплату Майнових прав» жодним чином не спростовує факту оплати зобов`язань за договором в повному розмірі.

Крім того, з укладеного між сторонами договору вбачається, що сторонами узгоджено відповідальність сторін у випадку невиконання зобов`язань за договором, зокрема , пунктом 6.2. передбачено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань з приводу порядку та строків оплати Вартості майнових прав, покупець зобов`язується сплатити пеню.

Колегія суддів зауважує, що укладений між сторонами договір жодним чином не звільняє Продавця від виконання взятих на себе зобов`язань в разі невиконання Покупцем зобов`язань з приводу порядку та строків оплати, а передбачає відповідальність в разі настання вказаних обставин, Продавець не позбавлений можливості звернутись до Покупця задля належного виконання умов договору.

При цьому, як вже було зазначено, факту невиконання ОСОБА_1 умов договору, укладеного 03 квітня 2018 року, встановлено не було.

Таким чином, визначені в апеляційній скарзі доводи з приводу неналежності оплати позивачем коштів за договором не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Місцевий суд вірно вказав, що твердження відповідача про непереборні обставини, які від них не залежали є неактуальними та необґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що його не було повідомлено про дату час та місце розгляду справи колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи містять розписку представника відповідача, яка свідчить про належне повідомлення його про призначене судове засідання (а.с.93).

З урахуванням того, що частина доводів апеляційної скарги, є ідентичними доводам відзиву на позовну заяву, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи відповідача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДЕВОЛЮЦІЯ» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 22 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «29» листопада 2022 року.

Головуючий

Судді: