ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/1975/21 Номер провадження 22-ц/814/3185/22Головуючий у 1-й інстанції Остропілець Є.Р. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС»

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року, ухвалене суддею Остропілець Є.Р., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

21 квітня 2021 року ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», як правонаступник ПАТ «КБ «НАДРА», звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 672,16 доларів США, що еквівалентно станом на 15.05.2020 року - 151 333,33 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява мотивована тим, що між ВАТ «Банк «НАДРА» (ПАТ «КБ «НАДРА») та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 103 400,00 доларів США на умовах відсоткової ставки 14,19% на рік, строком до 08 червня 2027 року. Згідно умов договору встановлений графік погашення заборгованості. Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки (п.3.1 договору). Згідно з договором про відступлення прав вимоги від 15 травня 2020 року №GL3N017513 ПАТ «КБ «НАДРА» відступив шляхом продажу права вимоги за кредитним договором від 18.03.08 року №6/4/2008/840-К/282 на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», який на момент подання позову є належним кредитором за грошовим зобов`язанням відносно відповідача у справі. Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору від №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року утворилася заборгованість.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що строк позовної давності за грошовими зобов`язаннями, що виникли на підставі кредитного договору №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року, слід обраховувати з моменту набрання законної сили ухвали Дергачівського районного суду Харківської області 06 травня 2015 року у справі №619/58/15-ц, тому на момент подання цього позову строк позовної давності за заявленими позивачем грошовими вимогами сплинув. Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач в своєму позові не порушує питання про поновлення строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Звертає увагу, що на даний час відсутнє судове рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 , яке набрало б законної сили. Станом на день звернення до суду ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, чим порушила умови договору щодо повернення кредиту, а також сплати відсотків, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 15.05.2020 року становить 270 125,31 доларів США, що еквівалентно 7 206 727,16 грн. Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані строки позовної давності у справі №619/1975/21.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31.01.2022 року у даній цивільній справі відкрите апеляційне провадження (а.с. 122).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 02.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 125).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.08.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 19.12.2022 року, без повідомлення учасників справи (а.с. 126).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що між ВАТ «Банк «Надра» (ПАТ «КБ «Надра») та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 103 400,00 доларів США на умовах відсоткової ставки 14,19% на рік, строком до 08 червня 2027 року (а.с. 5-7).

Згідно з умовами договору відповідач зобов`язалася щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 1 329,59 доларів США.

Відповідно до пункту 1.4 вищевказаного договору банк надає позичальнику кредит строком до 8 червня 2027 року.

Отже, разом із визначенням строку дії кредитного договору, сторони погодили окремі терміни з виконання зобов`язань по сплаті щомісячних платежів.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що у 2015 році ПАТ «КБ «Надра» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про дострокове солідарне стягнення всієї заборгованості за кредитним договором від №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року, яка складається з суми кредиту, відсотків та неустойки.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року у справі №619/58/15-ц позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 189 991,33 доларів США та 275 293,67 грн.

Не погодившись із заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року у справі № 619/58/15-ц, відповідачем подано заяву про його перегляд, яку ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року задоволено та заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року по справі № 619/58/15-ц скасовано, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру судових рішень.

У подальшому ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду, яку відповідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 06 травня 2015 року задоволено та справу за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач повідомив, що згідно з договором про відступлення прав вимоги від 15 травня 2020 року №GL3N017513 ПАТ «КБ «Надра» відступив шляхом продажу права вимоги за кредитним договором від 18.03.2008 року №6/4/2008/840-К/282 на користь ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», який на момент подання позову є належним кредитором за грошовим зобов`язанням відносно відповідача у справі.

При цьому, позивач стверджує, що станом на момент укладення договору про відступлення прав вимоги від 15 травня 2020 року №GL3N017513 заборгованість відповідача за кредитним договором №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року становить: основна заборгованість по тілу кредиту 102 521,33 доларів США, що еквівалентно 2 735 187,06 грн.; заборгованість за відсотками 167 603,98 доларів США, що еквівалентно 4 471 540,10 грн., а всього 7 206 727,16 грн.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що ПАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є позивач), звернувшись з позовом про стягнення коштів за кредитним договором №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року, скористався правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, відсотків, пені та неустойки за кредитним договором від №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Тим самим, ПАТ «КБ «Надра» на власний розсуд в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також передбаченої неустойки. На час звернення до суду з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, тобто відбулася трансформація кредитного зобов`язання у позикове.

Право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

З моменту зміни зобов`язання у суду немає підстав застосовувати до спірних правовідносин умови кредитного договору та норми чинного законодавства, які регулюють кредитні відносини.

При цьому, судом першої інстанції врахована правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц), від 24 квітня 2019 року № 523/10225/15-ц.

Розглядаючи підстави заявленого позову, суд першої інстанції встановив, що позивач обґрунтовує позовні вимоги на умовах кредитного договору від №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року без врахування судового рішення у справі №619/58/15-ц, тому позовні вимоги суд першої інстанції визнав необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім цього судом першої інстанції враховано заяву відповідача про застосування позовної давності до спірних правовідносин та зазначив, що, подавши позов до відповідача, позивач змінив строк виконання основного зобов`язання у сторону зменшення до 21.01.2015 року.

За таких обставин, у разі пред`явлення до позичальника вимоги (в даному випадку такою вимогою є позовна заява, що була подана 21.01.2015 року АТ "КБ "Надра" відповідача) згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦКУ право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

З урахуванням фактичних обставин строк позовної давності за грошовими зобов`язаннями, що виникли на підставі кредитного договору №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року, слід обраховувати з моменту набрання законної сили ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 05 травня 2015 року по справі №619/58/15-ц, тому на момент подання цього позову строк позовної давності за заявленими позивачем грошовими вимогами сплинув.

Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач у своєму позові не порушує питання про поновлення строку позовної давності.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 672,16 доларів США, що еквівалентно станом на 15.05.2020 року - 151 333,33 грн.,

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 в суді першої інстанції заперечувала щодо пред`явлених позовних вимог, оскільки наявний сплив строків позовної давності по кожному платежу за кредитним договором; позивач вже звертався із аналогічними вимогами у 2015 році, а тому строк дії договору змінено в цілому і саме з цієї дати слід відраховувати початок перебігу строків позовної давності; до позовної заяви не додано розрахунок заборгованості, а тому не можливо встановити з чого саме складається сума позовних вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони кредитного договору домовилися про збільшення строку позовної давності до 10 років, то ці доводи колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, на обставину позивач не вказував у позові та її не посилався на неї при розгляді справи по суті. Суду не було надано оригінал кредитного договору, щоб суд міг пересвідчитися у достовірності п.7.3. договору щодо збільшення строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулись у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту зі спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що ВАТ «Банк «Надра» змінив строк виконання основного зобов`язання на січень 2015 року, тому строк на звернення до суду з цим позовом сплинув у січні 2018 року. З урахуванням того, що ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», як правонаступник у даних кредитних правовідносинах, пред`явив позов про стягнення заборгованості у квітні 2021 року, тобто з пропуском установленої законом трирічної позовної давності, у задоволенні позову відмовлено з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на день звернення до суду ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, чим порушила умови договору щодо повернення кредиту, а також сплати відсотків, що призвело до утворення заборгованості, що на даний час відсутнє судове рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 , яке набрало б законної сили, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду першої інстанції про сплив строків позовної давності не спростовують. При цьому, колегія суддів враховує, що договір відступлення права вимоги не є підставою для переривання строку позовної давності в силу вимог ЦК України. Відповідно до вимог статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 заявила суду про застосування строків позовної давності у відзиві на позовну заяву, що поданий до суду першої інстанції 07.06.2021 року. Справа призначалася до розгляду на 15.07.2021 р., 09.08.2021 р., 12.10.2021 р. та 10.12.2021 р., представником ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» на вказані дати подавалися заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника. Заяви про поновлення строку позовної давності ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» суду не надано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС», як правонаступник у даних кредитних правовідносинах, на виконання свого процесуального обов`язку не надало належні та допустимі докази на підтвердження наявної заборгованості, зокрема щодо її розміру.

Так, згідно позовної заявиТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» та зазначено у доводах апеляційної скарги, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе обов`язків утворилася заборгованість, яка станом на 15.05.2020 року становить 270 125,31 доларів США, що еквівалентно 7 206 727,16 грн. При цьому, у позові ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5 672,16 доларів США, що еквівалентно в національній валюті станом на 15.05.2020 року 151 333, 33 грн.

У матеріалах справи відсутні докази (виписка по рахунку тощо) щодо здійснення руху коштів по рахунку, що відкритий на ім`я ОСОБА_1 згідно вказаного кредитного договору. З наданого CD-R диску з записом виписок по рахунках за кредитним договором №6/4/2008/840-К/437 від 09.06.2008 року не можливо встановити даних щодо внесення грошових коштів ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості, зокрема, щодо дати, розміру внесених грошових коштів, і як наслідок, встановити загальний розмір заборгованості, що утворилася станом на 15.05.2020 року та чи відповідає її розмір тому, що спросить стягнути ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС».

Доводи апеляційної скарги фактично є доводами заявлених позовних вимог, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» залишити без задоволення.

РішенняДергачівського районного суду Харківської області від 10 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов