П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.

з участю секретаря: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Човганин Михайло Іванович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 06 грудня 2021 року у складі судді Хамник М.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на дії та рішення державного виконавця,-

встановив :

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії і рішення державного виконавця - заступника начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжеги М.Р. щодо відкриття виконавчого провадження №66951555 з примусового виконання виконавчого листа від 01.10.2013 у цивільній справі №308/2538/13-ц та просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2021.

Скаргу мотивовано тим, що стягувач пропустив строк пред`явлення зазначеного виконавчого документа до виконання, оскільки подав його до виконання через 3 роки та 2 місяці після набрання законної сили рішенням Ужгородського міськрайонного суду по справі №308/2538/13-ц від 05.06.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» грошових коштів, у той час як норми ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинна на момент виникнення даних правовідносин, передбачала строк пред`явлення до виконання у 1 рік. Вказане стало підставою звернення до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Кривки Н.В. щодо відкриття виконавчого провадження №52234229 з примусового виконання виконавчого листа від 01.10.2013. Наразі справа перебуває на розгляді в Закарпатському апеляційному суді. У подальшому заступником начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжега М.Р., повернуто стягувачу за його заявою виконавчий лист про стягнення коштів з боржника на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а 30 вересня 2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66951555 за вказаним виконавчим листом. Враховуючи, що виконавчий документ був повернутий стягувачу, виконавець, дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого документу переривався і після переривання встановився з дня його повернення. Однак, на думку заявника, питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання повинен був вирішити суд, а не виконавець. Крім того, застосування ч.ч.4, 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання можливе за умови, що первинний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не був пропущений стягувачем. Щодо строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заявник зазначає, що ні оскаржувану постанову, ні будь-які інші документи з матеріалів виконавчого провадження №66951555 боржник не отримував, а про існування такого виконавчого провадження представник боржника довідався 11 жовтня 2021 року з реєстру боржників, відтак скарга подана в межах передбаченого процесуальним законом десятиденного строку з дня, коли боржнику стало відомо про оскаржувані дії і постанову виконавця.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 06 грудня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Човганин М.І., просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленої скарги, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у задоволенні скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленої скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії та постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є правомірними і ними не порушено законних прав скаржника.

З такими висновками погоджується колегія суддів з врахуванням наступного.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст.18 ЦПК України).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що 01 жовтня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом у справі № 308/2538/13-ц видано виконавчий лист № 308/2538/13 на виконання рішення суду від 05 червня 2013 року, яке набрало законної сили 20 червня 2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ Державний ощадний банк України 21 758, 02 доларів США та 1739,12грн. сплаченого державного мита.

25 жовтня 2013 року вказаний виконавчий документ був пред`явлений до виконання, що стверджується матеріалами справи, а 29 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження № 4046271 з виконання виконавчого листа № 308/2538/13.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 травня 2014 року вказаний виконавчий лист було повернуто ПАТ Державний ощадний банк України з підстав того, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій.

13 вересня 2016 року виконавчий лист №308/2538/13 повторно пред`явлено до Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, а 19 вересня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52234229.

16 вересня 2021 року повернуто стягувачу на підставі відповідної постанови вказаний виконавчий лист.

27 вересня 2021 року до відділу ДВС стягувач, ПАТ «Державний ощадний банк України», знову звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №308/2538/13. Державним виконавцем на підставі отриманої заяви 30 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження на підставі відповідної постанови, яка є предметом оскарження у даній справі.

Згідно із ст. 22 Закону від 21.04.1999 №606-XIV Про виконавче провадження, в редакції, яка була чинною на момент первинного пред`явлення виконавчого документу, строк пред`явлення виконавчого документу становив один рік.

Відповідно до ч.3 ст. 23 вказаного Закону, у разі повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

05.10.2016 набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" у новій редакції (надалі Закон), яким передбачено трирічний строк пред`явлення до примусового виконання виконавчих документів.

Пунктом 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності Законом, можуть пред`являтися у строки, встановлені ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст.12 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч.1 ст. 18 Закону).

Згідно із ч.ч.1,5,6 ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

З врахуванням встановлених вищенаведених обставин справи та вимог Закону України"Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999, який був чинним на момент первинного пред`явлення виконавчого документу до виконання та Закону України "Про виконавче провадження", який набув чинності з 05.10.2016 та регулює правовідносини на даний час, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем не пропущено, оскільки після повернення виконавчого документу мало місце переривання даного строку, і виконавцем на законних підставах відкрито виконавче провадження та винесена постанова від 30.10.2021 року.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржувала та просила визнати неправомірними дії державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Кривка Н.А. з прийняття постанови від 19.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52234229 з примусового виконання виконавчого листа від 01.10.2013 року у цивільній справі № 308/2538/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» грошових коштів, визнати неправомірною і скасувати зазначену постанову та зобов`язати державного виконавця вжити всіх дій для скасування обмежень вчинених у межах виконавчого провадження № 52234229.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2021 року у задоволенні даної скарги відмовлено. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року вказану ухвалу скасовано, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Кривка Н.А. з прийняття постанови від 19.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52234229 з примусового виконання виконавчого листа від 01.10.2013 року у справі № 308/2538/13-ц залишено без розгляду. Тобто, заявницею ОСОБА_1 не спростовано правомірність дій державного виконавця також і з прийняття постанови від 19.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону і його діями не порушено законних прав та інтересів скаржника (боржника). Доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Човганин Михайло Іванович, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29 грудня 2022 року.

Головуючий :

Судді: