Провадження №2-зз/523/61/22
У Х В А Л А

"30" грудня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, в порядку передбаченому ст. 158 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 звернулись на адресу суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Іллічівського районного суду м. Одеси від 22.10.1996 року.

В обґрунтування заяви зазначили, що є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , яка згідно ухвали Іллічівського районного суду б/н від 22.10.1996 року знаходиться під арештом, що перешкоджає заявникам користуватись своєю власністю.

На підставі викладеного просять скасувати арешт накладений ухвалою Іллічівського районного суду Одеської області від 22.10.1996 року.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами заявами та вимогами викладеними в ній, суддя дійшов висновку щодо відсутність підстав у відкритті провадження з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із зазначеною заявою, заявники посилаються на те, що їх право користування та володіння квартирою порушено, на підставі наявності арешту, який у свою чергу накладений на квартиру на підставі ухвали Іллічівського районного суду м. Одеси.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України надано поняття права власності: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається із змісту поданої заяви, заявники просять суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Іллічівського районного суду м. Одеси, при цьому в заяві зазначають про те, що їм не відомо про судову справу, та відповідно вони не знають, які сторони приймали участь у судовому процесі, що в розумінні діючого процесуального законодавства не є підставою для прийняття заяви до розгляду.

Відповідно до ч. 1ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до абзацу 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Інша (інші) особа/(и), які вважають, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Суд роз`яснює заявникам, що у відповідності до ч.1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст.48 ЦПК України).

Разом з цим, суд оремо звертає увагу заявників, що заявниками не надано доказів щодо учасників провадження, саме лише посилання на відсутність відомостей щодо справи, не є підставою для звернення до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, судом встановлено, що заявниками не надано доказів щодо того, що вони були учасниками цивільної справи в рамках якої було постановлено ухвалу про забезпечення позову, а тому вони позбавлені права на звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Іллічіського районного суду міста Одеси від 22.10.1996 року, в порядку ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до п.2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

З огляду на те, що заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , звернулися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України в межах цивільної справи, в якій не приймали участі як сторона або третя особа, у зв`язку з чим вони позбавлені права на звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих під час розгляду цивільної справи ухвала суду б/н від 22.10.1996 року, а тому, суд повертає заяву про скасування заходів забезпечення позову заявникам.

При цьому, заявникам слід роз`яснити, що вони не позбавлені права пред`явити відповідний позов про звільнення майна з-під арешту, якщо вважають, що вжитими заходами забезпечення позову порушуються їх права, як власників нерухомості.

Керуючись ст. 10, 42, 48, 149, 158, 185, 258-261, 353 ЦПК України, п.п. 15.5 п.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, в порядку передбаченому ст. 158 ЦПК України повернути заявникам.

Роз`яснити заявникам про право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: