Справа № 359/4468/22
Провадження № 2/359/2076/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді - Яковлєвої Л.В.,

при секретарі - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

21 липня 2022 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом звернулася ОСОБА_1 , з проханням: визначити додатковий строк для подачі нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, яка розташована на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, площею 4, 5802 га, кадастровий номер : :03:006:0048. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким вказану земельну ділянку заповіла позивачу ОСОБА_1 . Позивач не зверталась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що хворіла, а також вважала, що якщо вона постійно доглядала за матір`ю і проживала з нею, то не потрібно подавати заяву. Нещодавно позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримала відмову у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом. З цих підстав позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

20 жовтня 2022 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, натомість позивача подала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримує та просить задовольнити.

Від відповідача Бориспільської міської ради Київської області надійшов лист, відповідно до якого просить прийняти рішення за наявними матеріалами справи у відповідності до вимог чинного законодавства та просить справу слухати без участі їхнього представника.

Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Приписами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 01 листопада 2012 року виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району київської області (а.с. 2).

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим Відділом РАЦС м. Сміла Черкаської області 20 травня 1976 року, та копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої районної державної адміністрації в м. Києві 11 лютого 1994 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, яка розташована на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, площею 4, 5802 га, кадастровий номер : :03:006:0048, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 981118 (а.с. 4).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 29 листопада 1995 року, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . Заповіт не змінено та не скасовано на день смерті заповідача 29.10.2012 року (а.с. 3).

В липні 2022 року позивач звернулась до Першої бориспільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 . Однак, у відповідь їй було повідомлено, що позивач пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 8).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановлено-го статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Таким чином, відповідно до наведених вище положень цивільного законодавства України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Позивач у термін, встановлений ст. 1270 ЦК України, не звернулася до нотаріальної контори за оформленням та отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Поважними причинами пропуску строку визначеного для прийняття спадщини позивач зазначає те, що хворіла і вважала, що якщо вона проживала та доглядала за ОСОБА_2 , мала складений заповіт на її користь і не подала заяву про відмову від прийняття спадщини, то вважається такою, що прийняла спадщину.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустила строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Крім того, суд вважає, що оскільки спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не відкривалася, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, в інший спосіб, крім як звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та відновити своє порушене право позивач не може.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 1 (один) місяць.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1222, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в 1 (один) місяць з моменту набрання законної сили рішенням суду, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.В. Яковлєва