КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» про визнання кредитного договору недійсним, -

установив:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» про визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно умов договору №405360 від 16 серпня 2019 року, укладеного між позивачем та відповідачем, останнім надав позивачу фінансовий кредит у розмірі 6499,48 грн. строком на 7 днів.

Сукупна вартість кредиту становить 662,74% річних.

У зв`язку із смертю та похоронами батька, позивач стверджує, що не зміг вчасно погасити кредитну заборгованість.

Всього позивачем було сплачено 6500 грн., однак відповідач вимагає додатково сплатити 7581,77 грн.

Позивач звертався до керівництва ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» з клопотанням зменшити суму нарахованої пені та штрафів у зв`язку із смертю батька, однак його прохання було проігнороване.

На думку позивача, оскаржуваний кредитний договір не відповідає чинному законодавству України, суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки містить несправедливі умови та укладений із застосуванням відповідачем нечесної підприємницької практики.

Просив суд, визнати недійсним кредитний договір №405360 від 16 серпня 2019 року, укладений між позивачем та відповідачем.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року, у задоволенні даного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 16 серпня 2019 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №405360, згідно якого було видано кредит у сумі 6499,48 гривень.

Відповідно до п.1.3 Кредитного договору, термін повернення кредиту - 23 серпня 2019 року.

Кредит надається строком на 7 днів, з 16 серпня 2019 року по 23 серпня 2019 року.

Згідно п.1.4 Кредитного договору, позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожний день строку користування кредитом у розмірі 0,8% .

У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, в момент повернення фінансового кредиту Позичальник зобов`язується сплатити Кредитору процент за користування грошовими коштами за останній день строку користування кредиту, що дорівнює 7,11% від суми кредиту, тобто 462,11 грн.

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору, у випадку несплати Позичальником процентів (плати за користування грошовими коштами) та процентів ступінь ризику у строк, встановлений п.1.3, Позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку дії цього Договору до 13 вересня 2019 року.

Згідно п.1.6 Кредитного договору, після продовження строку дії договору, визначеного п.1.5, Позичальник сплачує проценти (плати за користування грошовими коштами) з 8-го по 28-й день у розмірі 4,98% за кожен день строку користування кредитом.

Сукупна вартість кредиту становить згідно п. 1.8 Кредитного договору 662,74% річних.

Відповідно до п. 1.10 Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строку повернення кредиту та сплати процентів встановленого з урахуванням продовження строку дії Договору, Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення повернення кредиту у розмірі, вказаному у п. 1.6 цього Договору.

У будь якому випадку пеня не може перевищувати 50 відсотків від суми зобов`язань Позичальника по даному Договору.

Згідно чеків ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», Позичальником сплачено кредит: 19 жовтня 2019 року - 2500 грн; 05 листопада 2019 року - 2000 грн.; 20 листопада 2019 року - 1000 грн.; 30 листопада 2019 року - 1000 грн.

Всього позивачем сплачено 6500 грн.

Фактично отриманий кредит сплачено повністю.

Однак, ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та його правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал» вимагають ще додатково, щоб позивач сплатив 7581,77 грн., що підтверджується їхніми CMC - повідомленнями та листами від 13 березня 2020 року та 15 липня 2020 року.

Вважає, що пункти 1.4, 1.6, 1.8 та 1.10 Кредитного договору від 16 серпня 2019 року №405360 є такими, що не відповідають чинному законодавству України, суперечать приписам законодавства, оскільки містить несправедливі умови та укладені із застосуванням ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» нечесної підприємницької практики.

Тому пункти 1.4, 16, 1.8 та 1.10 Кредитного договору повинні бути визнані недійсними.

Крім цього, зазначив, що 08 липня 2019 року він прийшов у представництво ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» - кредитний офіс №224 під вивіскою «Благо», яке знаходиться у м. Львів на вул. Володимира Великого, 59В на ринку «Княжий», з метою отримати кредиту у розмірі 8000 гривень терміном на 3-4 місяці.

Перевіривши його дані, там швидко підтвердили, що видача кредиту можлива.

Однак, кредитний договір документально можливо лише оформити до 28 днів, а потім, якщо потрібно буде довший термін, можливо постійно буде оформляти інший договір, сплачуючи лише відсотки за користування кредитом.

Таку схему кредитування йому пояснили тим, що такі умови у них кредитування, в деталі працівники не вдавалися.

Для нього це також принципового значення на той час не відігравало.

08 липня 2019 року було оформлено кредитний договір №841769 терміном на 7 днів до 15 липня 2019 року.

13 липня 2019 року він сплатив лише відсотки ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», кредит не повернув.

Натомість ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» оформляє інший договір №792203, розмір кредиту 8000 грн, терміном знову на 7 днів до 20 липня 2019 року.

Зазначену суму відповідно йому ніхто не видає, вона залишилися від попереднього кредитного договору.

19 липня 2019 року він знову сплатив відсотки ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», кредит не повернув.

Натомість ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» оформляє знову інший договір №888307, розмір кредиту 8000 грн, терміном знову на 7 днів до 26 липня 2019 року.

Зазначену суму відповідно йому також ніхто не видає, вона залишилися від попереднього кредитного договору.

26 липня 2019 року він знову сплатив відсотки ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», кредит не повернув.

Натомість ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» оформляє знову інший договір №561778, розмір кредиту 8000 грн, терміном знову на 7 днів до 02 лютого 2019 року.

Зазначену суму відповідно йому також ніхто не видає, вона залишилися від попереднього кредитного договору.

09 серпня 2019 року він сплатив відсотки та 1000 грн тіла кредиту ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», весь кредит не повернув.

Натомість ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» оформляє знову інший договір №591884, розмір кредиту 6999,8 грн, терміном на 7 днів до 16 серпня 2019 року.

Зазначену суму відповідно йому також ніхто не видає, вона залишилися від попереднього кредитного договору.

16 серпня 2019 року він сплатив відсотки та 500 грн тіла кредиту ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», весь кредит не повернув.

Натомість ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» оформляє знову інший договір №405360, розмір кредиту 6499,48 грн, терміном на 7 днів до 23 серпня 2019 року.

Зазначену суму відповідно йому також ніхто не видає, вона залишилися від попереднього кредитного договору.

На його думку, систематичне переоформлення однієї і тієї ж суми кредиту різними договорами (6 разів) - це звичайна маніпуляція законодавством та обман зі сторони ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс».

Таким чином, кредитний договір №405360, укладений із застосуванням ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» нечесної підприємницької практики, яке умисно, ввело в оману іншу сторону правочину - позичальника щодо обставин, які мають істотне значення.

Тому кредит було оформлено не одним, а кількома договорами, термін дії кредитування систематично продовжувався.

Просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» подало відзив, обґрунтовуючи його тим, що при поданні апеляційної скарги позивач просить визнати недійсним п.п. 1.4, 1.6, 1.8 та 1.10 Кредитного договору №405360 від 16 серпня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс».

Однак, такі вимоги не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо нього, оскільки при підписанні даного договору позивач ознайомився та погодився з його умовами,а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у останньому несправедливих умов, а всі твердження позивача з даного приводу відповідачем розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Просило залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 серпня 2019 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №405360.

Згідно п. 1.2. кредитного договору №405360 від 16 серпня 2019 року, розмір (сума) кредиту - 6499,48 грн.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору №405360 від 16 серпня 2019 року, термін повернення кредиту: 23 серпня 2019 року. Кредит надається строком на 7 днів, з 16 серпня 2019 року по 23 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору №405360 від 16 серпня 2019 року, з 1-го по 7-й день позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,8000%.

Згідно п. 1.5. кредитного договору №405360 від 16 серпня 2019 року, у випадку несплати позичальником процентів у строк встановлений в п. 1.3, позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку дії цього Договору до 13 вересня 2019 року.

Відповідно до п. 1.6. кредитного договору №405360 від 16 серпня 2019 року, після продовження строку дії Договору, визначеного п. 1.5, позичальник сплачує проценти з 8-го по 28-й день у розмірі 4,95% за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.7. кредитного договору №405360 від 16 серпня 2019 року, тип процентної ставки у п.1.4 та 1.6 Договору - фіксована.

Відповідно до п. 1.9. кредитного договору №405360 від 16 серпня 2019 року, строк дії договору: 28 днів з моменту підписання цього кредитного договору.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні та підписанні спірного правочину сторонами було додержано усіх вимог, передбачених нормами чинного законодавства, за змістом оспорюваного правочину сторонами досягнуто всіх істотних умов обов`язкових для даних видів договорів, при підписанні спірного договору позивач погодився з його умовами, перерахування на рахунок позивача кредитних коштів сторонами не оспорюється, а тому умови зазначеного правочину не суперечать принципу добросовісності, підстав для визнання недійсним договору позики, які наведені позивачем не встановлено.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі того, що відповідачем виконано умови кредитного договору в частині надання позивачу грошових коштів у сумі 6499,48 грн.

Доказів на спростування отримання коштів за договором у розмірі 6499,48 грн. та користування ними позивачем не надано.

Таким чином, при укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів позивач підтвердив свою поінформованість з умовами договору та погодився з ними.

Факт підписання договору сторонами не оспорюється.

З висновками викладеними у оскаржуваному рішенні погоджуються і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки, позивачу, як фізичній особі, було надано кредит, то позивач є споживачем фінансової послуги, а тому при розгляді даних правовідносин необхідно застосовувати спеціальний закон «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування».

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки умови кредитування позичальник розумів та погодив інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», про що свідчить його підпис у кредитному договорі.

Як вбачається з положень ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивача було введено в оману щодо змісту оспорюваного договору і він не міг вчасно визначитися з правомірністю його укладення.

Відтак, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 25 січня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана