Справа № 279/4190/22
Провадження 2/279/1290/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

секретаря Зубкової І.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку позовного провадження в м. Коростень цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 . Після смерті спадкодавця позивач належним чином прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, на підставі якої було заведено спадкову справу . Іншим спадкоємцем його сестрою ОСОБА_3 була написана заява про відмову від обов`язкової частки на спадщину на його користь. Позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на дане майно. В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримає, просить їх задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Коростенської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність представника, при постановленні рішення покладається на розсуд суду. За правилами ст.200ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги повністю , виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стремигород Коростенського району Житомирської області померла ОСОБА_2 . (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 а.с. 7).

Ще при житті, 20.10.1998 року сільським головою Стремигородської сільської ради Левковою Л.Я. посвідчено заповіт, яким ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно де б воно не було з чого воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати за законом і на що вона матиме право заповіла ОСОБА_1 - позивачу по справі. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі № 23. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано. ( а.с. 8).

Відповідно до копії заяви з спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 нотаріально відмовилася від спадщини на користь позивача - ОСОБА_1 ( а.с. 19)

Згідно до довідки № 161 від 20.02.2020 року, виданої Стремигородською сільською радою, слідує, про те що будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно книги №1 погосподарського обліку за 2001 -2004 роки особовий рахунок № НОМЕР_2 належить

ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рік побудови будинку 1952. ( а.с. 12 )

Згідно довідки № 100 від 20.02.2020 року виданої Стремигородською сільською радою, слідує, про те що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно була зареєстрована та постійно проживала на день смерті за адресою : АДРЕСА_1 , згідно запису в погосподарській книзі №2 за 2001 -2004 роки. Померла за вищевказаною адресою була зареєстрована та проживала одна . ( а.с. 13)

Згідно довідки від 03.06.2020 року, виданої « Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради», про те, що державна реєстрація права власності КП « Коростенське МБТІ» житлового будинку АДРЕСА_1 не проводилась. ( а.с. 18)

Відповідно до положень ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією.

Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину , мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності є такими, що підлягають до задоволення. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.200,247, 263-268 ЦПК України, ст.392, 1233, 1261, 1268 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,уродженцем та мешканцем АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.