Справа № 638/5953/21
Провадження № 2-о/638/18/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту постійного спільного проживання та встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного спільного проживання та встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просила суд встановити факт спільного сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що 15 грудня 2020 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

З моменту реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме з 10.05.2016 року, заявниця з чоловіком постійно спільно проживали разом за адресою реєстрації чоловіка, а саме: АДРЕСА_1 .

27.01.2021 року заявник звернулась із заявою та документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з ціллю переходу з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону за чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак заявнику було відмовлено у перерахунку пенсії по втраті годувальника, у відмові зазначено, що розглянуто заяву стосовно переходу з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону за чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , і також зазначено, що відповідно до пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника надається:

- довідка про місце проживання (реєстрації);

- документи, що засвідчують родинні стосунки членів сім`ї з померлим годувальником;

- документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно наданих документів та паспортних даних ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а померлий чоловік ОСОБА_2 , згідно матеріалів пенсійної справи був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Заявник зазначає, що оскільки в матеріалах пенсійної справи не було зазначено нове місце проживання її чоловіка за новою адресою, тому відділ відмовив в переході з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника згідно Закону, оскільки наданими документами не підтверджено факт спільного проживання та перебування на утриманні померлого годувальника.

Заінтересована особа пояснень щодо заяви не надала.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, заявниця просила суд розглянути справу за її відсутністю, заінтересована особа причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

З паспортних даних ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що він з 10.05.2016 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту ОСББ «Ластівка» від 18.01.2021 р. за вказаною адресою: АДРЕСА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

15.09.2021 ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 .

27.01.2021 року заявник звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з ціллю переходу з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону за чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.01.2021 № 7 заявнику було відмовлено у перерахунку пенсії по втраті годувальника, оскільки наданими документами не підтверджено факт спільного проживання та перебування мене на утриманні померлого годувальника.

Таким чином метою звернення до суду є встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення пенсії по втраті годувальника.

Вирішуючи поставлене перед судом питання суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

За зальним правилом, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження суд може розглянути і вирішити питання встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (пункт 5 частини другої статті 293 та пункт 5 частини першої статті 315 ЦПК України), при цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).

При цьому, справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц та в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що метою звернення заявника із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та перебування на його утриманні для подальшого оформлення пенсії по втраті годувальника.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Судові витрати на підставі ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст. 7, 8,12, 81, 258-259, 263, 265, 273, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту постійного спільного проживання та встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити.

Встановити факт спільного сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін