Справа №538/1550/22
Провадження по справі №2/538/440/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Волторніст Сергій Миколайович, до Заводської міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Друга Лохвицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, який 20.03.2017 посвідченийсекретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради та який зареєстровано в реєстрі за № 39, та яким зробила розпорядження, а саме належну їй земельну ділянку розміром 3,1414 га на території Пісківської сільської ради, Лохвицького району, Полтавської області, яка належала їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 168592 та яка надана для ведення особистого селянського господарства заповіла своєму онукові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, в тому числі, входить право власності на земельну ділянку розміром 3,1414 га кадастровий номер :00:002:0931 яка належала спадкодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 168592, яка розташована на території Пісківської сільської ради, Миргородського (колишнього Лохвицького) району, Полтавської області. Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом подачі до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, в зв`язку з чим була заведена спадкова справа за № 28/2021. Інші спадкоємці, у тому числі, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після спадкодавця на вказану земельну ділянку, відсутні. Позивач, з метою оформлення своїх спадкових прав, 14.09.2022 року звернувся до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Проте постановою нотаріуса від 14.09.2022 року за вих. № 120/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва оскільки, у заповіті зазначене цільове призначення земельної ділянки: «для ведення особистого селянського господарства», замість: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

У зв`язку з вищенаведеним просить встановити факт неправильності запису в заповітіщодо цільового призначення земельної ділянки, посвідченому 20.03.2017 року секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 39, яка належала на праві приватної власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 168592 площею 3,1414 га, а саме: «для ведення особистого селянського господарства» замість: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва»; визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0931 площею 3,1414 га, що розташована на території Пісківської сільської ради, Миргородського (колишнього Лохвицького) району, Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 07.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 31).

Ухвалою суду від 29.11.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 37).

В судове засідання учасники процесу не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Волторніст С.В. надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує (а.с. 38).

Представник відповідача- Заводської міської ради надав заяву про розгляд справи у його відсутність. При вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с. 33).

Представник третьої особи- Другої Лохвицької державної нотаріальної контори причини неявки не повідомив.

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 статті 316 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження матері позивача ОСОБА_3 (а.с. 11), свідоцтвом про укладення шлюбу, з якого вбачається, що мати позивача змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с. 12), свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с. 13). ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.02.2021 року (а.с. 10). На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, який 20.03.2017 посвідчений секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради та який зареєстровано в реєстрі за № 39, та яким зробила розпорядження, а саме належну їй земельну ділянку розміром 3,1414 га на території Пісківської сільської ради, Лохвицького району, Полтавської області, яка належала їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 168592 та яка надана для ведення особистого селянського господарства заповіла своєму онукові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14). Проте, у вказаному заповіті цільове призначення вказаної земельної ділянки зазначене: «для ведення особистого селянського господарства», у той час, згідно архівної копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 168592 (а.с. 18), згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 19-22) цільове призначення земельної ділянки зазначене: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у правовстановлюючому документі- заповіті, посвідченому 20.03.2017 року секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради та який зареєстровано в реєстрі за № 39, була допущена неточність у цільовому призначенні земельної ділянки, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом подачі до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, в зв`язку з чим була заведена спадкова справа за № 28/2021. Інші спадкоємці, у тому числі, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після спадкодавця на вказану земельну ділянку, відсутні. Позивач, з метою оформлення своїх спадкових прав, 14.09.2022 року звернувся до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Проте постановою нотаріуса від 14.09.2022 року за вих. № 120/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва оскільки, у заповіті зазначене цільове призначення земельної ділянки: «для ведення особистого селянського господарства», замість: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» (а.с. 15).

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням наведеного, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим суд приходить висновку про його задоволення в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Волторніст Сергій Миколайович, до Заводської міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Друга Лохвицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

Встановити факт неправильності запису в заповітіщодо цільового призначення земельної ділянки, посвідченому 20.03.2017 року секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 39, яка належала на праві приватної власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 168592 площею 3,1414 га, а саме: «для ведення особистого селянського господарства» замість: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0931 площею 3,1414 га, що розташована на території Пісківської сільської ради, Миргородського (колишнього Лохвицького) району, Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.О. Зуб