Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3549/19 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/3549/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» про відшкодування майнової та моральної шкоди

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 17 серпня 2022 року,яке ухвалене суддею Гришковець А.Л.

встановив:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути із відповідача на його користь 34536,00 грн. майнової шкоди та 20000,00 грн. моральної шкоди.

На обґрунтування позову зазначав, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2018 року належить земельна ділянка, кадастровий номер :23:000:0025, площею 1,0709 га, яка розташована на території Нововелідницької сільської ради, поблизу с. Нові Велідники Овруцького району Житомирської області. З вказаною, належною йому земельною ділянкою, з усіх чотирьох сторін межують орендовані землі відповідача, на яких вирощують кукурудзу.

05 квітня 2019 року позивач на своїй земельній ділянці посіяв насіння ячменю ярого. При посіві було використано 300 кг насіння ячменю по ціні 8,0 грн. за 1 кг на суму 2400 грн. Також, ним було використано 30 літрів дизельного пального по ціні 28,34 грн за 1 літр на суму 850 грн. Було отримано гарні сходи ячменю. В перших числах травня 2019 року посіви ячменю було підживлено розчином рідкого добрива карбаміду. При цьому використано 100 літрів добрива по ціні 9,50 грн. за 1 літр на суму 950 грн.

У перших числах червня 2019 року він помітив, що посіви ячменю почали жовтіти та всихати. У зв`язку з чим, він звернувся до керівництва відповідача та Нововелідницької сільської ради, так як відповідач в травні 2019 року на орендованій землі, розташованій поряд з його земельною ділянкою, обробив посіви кукурудзи гербіцидами. Відповідач повідомив, що вони не вбачають своєї вини у неналежному рості ярого ячменю позивача. 05 червня 2019 року комісією Нововелідницької сільської ради було складено акт про обстеження посівів, який підтверджує, що після обробітку ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» посіву кукурудзи невідомими гербіцидами в травні 2019 року посіяний позивачем ярий ячмінь на площі 1,0709 га почав всихати.

Враховуючи наявність вини відповідача у знищенні посівів ячменю на належній позивачу земельній ділянці, він має право на відшкодування завданих збитків.

Відповідно загальна сума заподіяної йому ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» майнової шкоди становить 34536,00 грн. (вартість насіння ячменю 2 400,00 грн., вартість дизельного палива 850,00 грн., вартість добрива 950,00 грн., затрати на проведення експертизи -1120,00 грн., упущена вигода 29216,00 грн.).

Неправомірними діями відповідача позивачу завдана також і моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, хворобі, порушенні звичайного порядку життя та сну, яку він оцінює в 20000,00 грн. При цьому посилається на те, що він є інвалідом 3-ї групи і згідно висновку МСЕК йому протипоказана робота з психоемоційним перевантаженням. У зв`язку душевним стражданням, хвилюванням погіршився стан його здоров`я і в період з 06 червня 2019 року по 13 червня 2019 року він перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Овруцької ЦРЛ, а в період з 19 червня 2019 року по 27 червня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Житомирської обласної лікарні.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 17 серпня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто із відповідача на користь позивача майнову шкоду в сумі 17205,00 грн, моральну шкоду в сумі 3800,00 грн. та судові витрати в сумі 1692,85 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Представник відповідача, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник відповідача зазначив, що суд першої інстанції не дослідив основні підстави для відшкодування шкоди: чи завдана позивачу шкода, в разі наявності шкоди, чи є дії відповідача неправомірними, чи є між діями відповідача і шкодою безпосередній причинний зв`язок. Окрім того, позивачем не надано доказів, що ним було засіяно земельну ділянку з насіння ярого ячменю належної якості, чи була придатна для родючості такої культури земля на момент посіву, чи в належний період ним було засіяно земельну ділянку і чи він її обробляв з моменту посіву.

Представник відповідача вказує, що протокол аналітичних випробувань на визначення вмісту залишкових кількостей пестицидів, агрохімікатів, нітратів та важких металів №ФЛ-06/000052-А від 10 липня 2019 року є недопустимим доказом, адже в самому протоколі йде зауваження, що даний протокол стосується тільки представлених для випробування зразків. Відсутність актів відібрання зразків, на які посилаються результати випробування або порушення при складенні таких актів призводить до недопустимості доказу у вигляді протоколу аналітичних випробувань, про що наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 травня 2020 року по справі №520/3681/19. Отже, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що внесені відповідачем гербіциди вплинули на посіви ячменю позивача, частина доказів вказує на протилежне, а тому і відсутня неправомірність дій відповідача.

У поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу, позивач вказує, що, враховуючи всю сукупність доказів, які свідчать про наявність вини ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» у знищенні посівів ячменю на належній йому земельній ділянці, він має право на відшкодування завданих збитків, а також моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях по втраті врожаю, хвилюваннях, порушенні звичайного порядку життя та сну. Мотиви та доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог закону, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача адвокат Бутко Д.Г. доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовільнити вимоги та скасувати рішення суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :23:000:0025 площею 1,0709 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нововелідницької сільської ради, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 березня 2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №129026976 від 26 червня 2018 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 15 лютого 2019 року та кадастровим планом земельної ділянки (а.с.5,27, 28-30, т.1).

Відповідно до відповіді Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області №7042/211/01-2019 від 25 червня 2019 року, було встановлено, що працівниками ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» на орендованих земельних ділянках, поблизу земельної ділянки позивача, вносилися такі речовини: 25 березня 2019 року - безводневий аміак 140 кг/га, 03 травня 2019 року - грунтовий гербіцид «Харнес» 1,8 л/га та 30 травня 2019 року - гербіцид «Дублон» 1,2 л/га + Прима 0,6 л/га (а.с.11, т.1).

Як вбачається із листа-відповіді №713 від 18 червня 2019 року, ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» повідомило позивача, що не вбачають своєї вини у неналежному рості його ярого ячменю (а.с.6, т.1).

05 червня 2019 року комісією Нововелідницької сільської ради було складено акт про обстеження посівів, який свідчить, що після обробітку ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» посіву кукурудзи невідомими гербіцидами в травні 2019 року, посіяний позивачем ярий ячмінь на площі 1,0709 га почав всихати (а.с.7, т.1).

Згідно протоколу аналітичних випробувань на визначення вмісту залишкових кількостей пестицидів, агрохімікатів, нітратів та важких металів №ФЛ-06/000052-А від 10 липня 2019 року, проведених за замовленням ОСОБА_1 державною установою «Житомирська обласна фітосанітарна лабораторія», вбачається, що у рослинній продукції ярого ячменю виявлено значну кількість галогеновмісної речовини невідомого походження (а.с.13, т.1).

Відповідно до відповіді №П-30 від 08 жовтня 2019 року Управління агропромислового розвитку Овруцької райдержадміністрації повідомлено, що комісія по обрахуванню збитків при райдержадміністрації не діє, склад її не оновлено і тому провести обрахунок втрат є неможливим. Враховуючи вказану обставину, управлінням було направлено письмовий запит до директора «ВП «Полісся» Левківського В.М. з підкріпленою копією протоколу випробувань з проханням розглянути надані документи і провести відшкодування понесених витрат. Однак отримана відповідь свідчить про відмову товариства провести компенсацію збитків власнику земельної ділянки (а.с18-19, т.1).

Згідно статистичної інформації Головного управління статистики у Житомирській області № 12.2-03/45ПІ-19 від 29 серпня 2019 року, урожайність ячменю з 1 га зібраної площі становить 34,1 центнери, середні ціни реалізації 4 264,10 грн. за тонну (а.с.20, т.1).

25 червня 2019 року у ході здійснення акту моніторингу стану посіву ярого ячменю під урожай 2019 року, посіяного ОСОБА_1 на земельній ділянці на території Нововелідницької сільської ради, було складено акт, відповідно до якого, встановлено факт загибелі 90% посівів ярого ячменю на належній позивачу земельній ділянці. У вказаному акті також зафіксовано певну вірогідність негативного впливу (підвищення концентрації) внесеного підприємством ранньою весною, до виділення земельної ділянки в натурі (позивачу) рідкого мінерального добрива безводного аміаку в родючий шар ґрунту. Також не виключено і згубний вплив (післядія) на посіяний ярий ячмінь ґрунтового гербіциду « ІНФОРМАЦІЯ_1 », внесеного на поле значно раніше (а.с.31, т.1).

За результатами проведення судово-біологічної експертизи №33154/20-34 від 28 травня 2021 року був складений висновок експерта, зі змісту якого слідує, що встановити чи є у відібраних зразках ячменю гербіцид « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не видається за можливе через ненадання об`єкту дослідження зразку ячменю ярового. Відповідно не видається за можливе і встановити причину його гибелі (а.с.154-158, т.1).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням хімічних речовин є джерелом підвищеної небезпеки і саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності вини, проте відповідачем не надано будь-яких доказів, що гибель посівів ярого ячменю позивача сталася внаслідок непереборної сили чи умислу позивача, з інших причин, не пов`язаних з його, відповідача, діяльністю, про дотримання ним Державних санітарних правил транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві ДСП 8.8.1.2.001-98, які затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 03 серпня 1998 року №1, а напроти, враховуючи їх не виключення негативного впливу (підвищення концентрації) внесених підприємством ранньою весною, до виділення земельної ділянки в натурі (позивачу), добрив, а також і згубний вплив на посіяний ярий ячмінь ґрунтового гербіциду «Харнес», суд приходить до висновку про доведення в процесі судового розгляду вини відповідача у гибелі ярого ячменю на земельній ділянці позивача.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним виходячи із наступного.

Згідно із статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про пестициди та агрохімікати», порушення законодавства про пестициди і агрохімікати тягне за собою цивільну, дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідальність несуть особи, винні у: приховуванні або перекрученні інформації, що могло спричинити або спричинило загрозу життю та здоров`ю людини, а так само майну і навколишньому природному середовищу; забрудненні пестицидами і агрохімікатами понад допустимі рівні сільськогосподарської сировини, кормів, харчових продуктів, ґрунту, води, повітря; порушенні регламентів та санітарних норм і правил транспортування, зберігання, торгівлі та застосування пестицидів і агрохімікатів. Відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушень законодавства про пестициди та агрохімікати, здійснюється відповідно до чинного законодавства. Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші види порушень законодавства України про пестициди і агрохімікати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 цієї ж статті визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Тобто, у справах даної категорії саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити саме завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Матеріалами справи підтверджується факт того, що позивачу завдано збитків внаслідок знищення посівів ярого ячменю через негативний вплив агропромислових хімічних добрив (гербіцидів).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачем під час розгляду справи доведено факт заподіяння шкоди у вигляді знищення посівів ярого ячменю на належній йому земельній ділянці внаслідок неправомірних дій відповідача, що полягали у застосуванні ґрунтового гербіциду «Харнес» та причино-наслідковий зв`язок між вказаними діями та наслідками. У свою чергу саме на відповідача, діяльність якого пов`язана з використанням, зберіганням хімічних речовин, покладався обов`язок доведення відсутності його вини у заподіянні збитків позивачу.

Розмір майнової шкоди, визначений судом першої інстанції, є обґрунтованим, оскільки заявлений позивачем до відшкодування розмір шкоди, завданої цими діями, не був доведений у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування висновку, викладеного у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 травня 2020 року по справі №520/3681/19, не можна визнати обґрунтованими та релевантними, оскільки у вищенаведеній справі, та у справі, яка переглядається, судами встановлені різні обставини.

Відповідно до змісту пункту 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц сформульовано такий висновок: під судовим рішення в подібних правовідносинах потрібно розуміти такі рішення, де схожими є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У зазначеній вище справі правовідносини виникли у сфері проведення планових перевірок, її оформлення та прийняття за їх наслідками рішення, які вчинені з порушенням статей 7, 13, 14, 17 Закону України від 05 квітня 2007 року №877-V «Про основні засади державного регулювання нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність факту наявності моральної шкоди, що завдана позивачу пошкодженням посівів ярого ячменю на його земельній ділянці, що полягала у моральних переживаннях та порушенні нормальних життєвих стосунків, які призвели до погіршення його стану здоров`я, що підтверджується наданими позивачем доказами. Розмір заподіяної моральної шкоди визначений з урахуванням вимог розумності і справедливості, враховуючи обсяг страждань позивача та відсутність у нього доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму 20 000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 17 серпня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2022 року.

Головуючий Судді