Справа № 461/5999/21
пр.№ 2/464/542/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Дзьобан Н.С.

справа № 461/5999/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Перша Львівська державна нотаріальна контора

вимоги: визнання незаконною постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов`язання вчинити нотаріальні дії

представники учасників справи:

позивача адвокат Фрусенко А.О.

Обставини справи

Позивач звернувся до Галицького районного суду м.Львова із позовом, в якому просить:

визнати незаконною постанову державного нотаріуса Першої львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф. про відмову у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 ;

зобов`язати державного нотаріуса Першої львівської державної нотаріальної контори видати позивачу на підставі поданої заяви свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 21 липня 2021 року справу передано за підсудністю на розгляд Сихівського районного суду м.Львова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову. Покликається, що постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесено з огляду на неможливість однозначно та безсумнівно встановити коло спадкоємців, і вирішення такого спірного питання знаходиться поза межами компетенції державного нотаріуса.

Представником позивача подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано докази: у відповідача копію спадкової справи, з Сихівського районного суду м.Львова цивільну спарву № 466/6564/19.

Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду.

При розгляді справи у судовому засіданні представник позов підтримав та просить задоволити.

Відповідач скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, просить розглядати справу без представника державної нотаріальної контори.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом установлено, що позивач із метою оформлення спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 звернулася до відповідача.

Державним нотаріусом Кутельмах О.Ф. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 травня 2021 року за № 405/02-31 у межах спадкової справи № 10 за 2019 рік.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

За приписами ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють зокрема такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину; видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя.

Як убачається із положень ст.ст.49, 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (п.2 ч.1 ст.49). Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (ст.68 Закону України «Про нотаріат»).

При видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності (ст.71 Закону України «Про нотаріат»)

У відповідно до п.п.4.12, 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (п.4.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 висловлено правову позицію про те, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

У ході розгляду справи судом установлено, що окрім позивача, з метою реалізації спадкових прав звернулися ОСОБА_3 , дочка померлого, та громадянка Російської Федерації ОСОБА_4 .

Державним нотаріусом в оскаржуваній постанові вказано, що 16 квітня 2021 року до відповідача надійшла заява від громадянки Російської Федерації ОСОБА_4 , в якій стверджує, що квартира АДРЕСА_2 набута під час шлюбу між нею та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просить видати їй свідоцтво про право на частку у спільному майні подружжя на Ѕ частину зазначеної квартири.

05 травня 2021 року до відповідача надійшла заява від позивача про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та про видачу свідоцтва про право на спадщину.

У матеріалах спадкової справи знаходяться відомості про реєстрацію та розірвання таких шлюбів:

згідно із повторним свідоцтвом про шлюб, виданим Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 20 листопада 2018 року серії НОМЕР_1 , 20 жовтня 1984 року виконавчим комітетом Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області складено актовий запис № 27 про укладення шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

згідно з копією запису акта про розірвання шлюбу № 342 від 23 квітня 2002 року, наданої відділом запису актів громадянського стану адміністрації Усть-Ілімської Іркутської області 26 грудня 2019 року, 22 квітня 2002 року розірвано шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того у графі № 14 містяться реквізити запису акта про реєстрацію шлюбу запис акта № 100 від 20 жовтня 1994 року, зробленого Городоцьким районним відділом ЗАГС Львівської області, що не співпадають з реквізитами актового запису про реєстрацію шлюбу - № 27 вд 20 жовтня 1984 року та назвою реєструючого органу виконавчий комітет Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області;

згідно з копією запису акта про укладення шлюбу № 973 від 26 грудня 2007 року, наданої відділом запису актів громадянського стану адміністрації Усть-Ілімської Іркутської області 26 грудня 2019 року, 26 грудня 2007 року укладено шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

згідно з копією запису акта про розірвання шлюбу № від 07 травня 2019 року, наданої відділом запису актів громадянського стану адміністрації Усть-Ілімської Іркутської області 26 грудня 2019 року, 16 липня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ураховуючи наявність розбіжностей в поданих для вчинення нотаріальної дії документах неможливо встановити коло спадкоємців у зв`язку із наявністю невідповідності у даті народження ОСОБА_1 (свідоцтво про шлюб та актовий запис про розірвання шлюбу) та неможливо встановити склад спадкового майна держаним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_2 .

Досліджуючи оскаржувану постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину, суд установив, що наведені державним нотаріусом обставини у взаємозв`язку з матеріалами спадкової справи безсумнівно та беззаперечно не свідчать про наявність підстав для вчинення такої нотаріальної дії.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 02 жовтня 2020 року (справа № 466/6564/19), яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_3 (дочки померлого ОСОБА_2 ) відмовлено у задоволенні позову про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено - факту розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , укладеного 20 жовтня 1984 року у виконавчому комітеті Завидовицької Сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис 27, який розірвано відділом ЗАГС м.Усть-Ілімськ Іркутської області Російської Федерації, актовий запис 342 від 23 квітня 2002 року. Водночас даним рішенням установлено, що судом не встановлюється факт розірвання шлюбу, а лише встановлюється факт його реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не збереглися відповідні записи і ті відмовилися їх поновити, або вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації. Відмова відповідного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою для звернення зацікавленої особи про встановлення вказаного факту.

Зважаючи на таке, рішення суду від 02 жовтня 2020 року не усуває причин, які стали на заваді вчиненню нотаріусом нотаріальної дії, та не є єдиним достатнім доказом неправомірних дій нотаріуса.

Окремо слід звернути увагу, що заявою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянкою Російської Федерації, надано дозвіл її чоловіку ОСОБА_2 на купівлю та укладення ним договору купівлі-продажу спірної квартири від 19 липня 2013 року. Заява нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Герилів М.Р., зареєстровано в реєстрі за № 870. Тобто на момент укладення договору дружиною, яка надавала згоду на придбання квартири, була ОСОБА_8 .

Водночас ОСОБА_9 також, як і позивач, просить видати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя на спірну квартиру.

Викладене вище свідчить, що відмова у вчиненні нотаріальної дії є достатньо мотивованою та обґрунтованою. Наявні розбіжності та невідповідності унеможливлюють нотаріусу достовірно впевнитися у наявності видачі позивачу відповідних свідоцтв.

Щодо вимоги про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом, то суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

Саме такі висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17.

З урахуванням викладеного та наявних доказів державний нотаріус діяв відповідно до вимог до чинного законодавства підстав для скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (постанови Верховного Суду від 08 грудня 2021 року справа № 175/3357/16-ц, від 23 грудня 2021 року справа № 710/122/20).

Аналізуючи, передбачене ст.55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа указує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно із ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення її прав, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку. Доводи позивача, яка користується правовою допомогою адвоката, не підтверджені об`єктивними доказами, зводяться до власного суб`єктивного тлумачення обставин справи. Суд з даному випадку погоджується із твердженнями відповідача, які є слушними.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи сторін та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Судові витрати

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачам не підлягають (ст.141 ЦПК України).

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову.

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України).

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ;

відповідач Перша Львівська державна нотаріальна контора, , м.Львів, вул.Саксаганського,6.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 травня 2022 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО