ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дорош А.І., Дряниця Ю.В.,

розглянувши у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2021 року, постановлене суддею Подус Г.С. (повний текст складено 23 грудня 2021 року),

по справі за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова,

в с т а н о в и в:

23.11.2017 Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеним із ним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області від 08.12.2014 №ХК50, відповідач є замовником закінченого будівництва - реконструкції нежитлових приміщень №3-1-:-3-5 у житловому будинку літ. А-16 по АДРЕСА_1 , а отже на нього, як на замовника, поширюється дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI, а проведення відповідачем даної реконструкції є такими будівельними роботами, за якими існує обов`язок з укладення відповідного договору. На дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництва зазначеного об`єкта відповідач не виконав покладений на нього Законом №3038-VI обов`язок щодо укладення договору про пайову участь і не звернувся до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою з приводу укладення такого договору.

На виконання ч.1 ст.40 Закону №3038-VIрішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 №804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова (із змінами внесеними рішенням від 22.05.2013 №319), за змістом якого пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м.Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладаються з Департаментом економіки та комунального майна. Типовий договір затверджено цим Порядком. Для укладення такого договору замовник зобов`язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту, однак такого зобов`язання не виконав.

Позивачем направлено відповідачу для розгляду та підписання два оригінали договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова,які залишені ним без реагування. Такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Харкова. Із цих підстав просив визнати укладеним договір про пайову участь відповідача у розвитку інфраструктури м.Харкова в редакції, викладеній у зазначеній заяві.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.12.2021 позов Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задоволено.

Визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова між ОСОБА_1 та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в запропонованій позивачем редакції.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що на дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту відповідач не виконав покладений на нього Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язок щодо укладання договору про пайову участь та не звернувся до позивача із заявою з приводу укладання такого договору, а тому ухвалив рішення про укладання договору між сторонами.

Відповідач ОСОБА_1 із рішенням районного суду не погодився та подав до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу, доповнивши її заявою від 20.01.2022. Посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справах №646/4770/17 від 16.05.2019,№646/6902/17 від 01.04.2020, за змістом якої дані декларації про готовність до експлуатації об`єкта є належним доказом, а тому відсутніми є підстави обраховувати розмір пайового внеску множенням показника опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м. житла/нежитлових будівель та споруд (без урахування ПДВ), що діє на момент складання проекту договору на загальну площу.

Вважає, що судом першої інстанції було помилково застосовано редакція ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка втратила чинність з 01.01.2020.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 22.02.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.12.2021; закінчено підготовчі дії у вказаній справі та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

26.10.2022 відповідачем подано до Полтавського апеляційного суду заяву про розгляд справи без його участі. Доводи апеляційної скарги підтримує, наполягає на її задоволенні.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.11.2022, за клопотанням представника Харківської міської ради, постановлено проводити розгляд справи за участі представника міської ради у режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом м.Харкова.

20.12.2022 представник Харківської міської ради на відеоконференцзв`язок не вийшов та з огляду на ст.212 ЦПК України несе ризики із цим пов`язані.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки сторони реалізували своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та відзиві на неї, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін та їх представників не призведе до порушення їх права на справедливий суд у межах розумних строків судового провадження.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року №804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, до якого 22 травня 2013 року відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради внесено зміни (далі - Порядок), затверджено типовий договір про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області від 08.12.2014 №ХК 50, ОСОБА_1 є замовником реконструкції нежитлових приміщень першого поверху №3-1-:-3-5 в житловому будинку літ. «А-16» по АДРЕСА_1 ./а.с.49-51/

Листом заступника директора Департаменту економіки та комунального майна від 10.03.2015 №108/0/114-15, ОСОБА_1 повідомлено про невиконання ним норм ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та необхідність у десятиденний термін звернутися із заявою до Департаменту для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова та надати документи, передбачені п.2.6. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова./а.с.53/

16.04.2015 ОСОБА_1 надіслано пропозицію про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова при реконструкції нежитлових приміщень першого поверху №3-1-:-3-5 в житловому будинку літ. «А-16» по АДРЕСА_1 . Роз`яснено, що у разі не врегулювання питання у визначений термін (20-ти денний термін після отримання цього договору), матеріали будуть направлені для вирішення питання у судовому порядку./а.с.54-56/

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи укладеним між сторонами договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова, районний суд врахував позицію Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №904/2258/20 та дійшов висновку, що за приписами ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач, як замовник, який має намір щодо реконструкції наявної забудови та території, зобов`язаний укласти договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, а тому позивач вправі вимагати від нього належного виконання пайової участі.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується. При цьому враховує наступне.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин була чинною стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI. Відповідно до частини другої статті 40 цього Закону замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40 цього ж Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (частини п`ята та дев`ята статті 40 Закону №3038-VI, чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

Зі змісту статті 40 Закону №3038-VI, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин та на момент звернення з цим позовом до суду, випливає, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.

За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийнятті новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.

01 січня 2020 набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20 вересня 2019 року №132-IX, якими статтю 40 Закону №3038-VI виключено.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

За змістом викладених норм з 01 січня 2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року.

Із матеріалів справи убачається, що до вказаної дати між сторонами такий договір укладений не був.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, у зв`язку зі скасуванням 01 січня 2020 року дії статті 40 Закону № 3038-VI, яка передбачала обов`язкове укладення договору,визнання судом договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладеним та встановлення цивільних прав та обов`язків сторін договору на майбутнє на підставі нормативно-правового акта, який було скасовано, суперечитиме принципу правової визначеності та не дозволить суду захистити право сторони належним способом.

Відтак, якщо на час здачі новозбудованого об`єкта до експлуатації або ухвалення судового рішення було скасовано норму статті закону, яка зобов`язувала укласти договір про участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, то суд не має підстав для задоволення позову обраним позивачем способом, а саме зобов`язати укласти договір або визнати договір укладеним.

Такі висновки відповідають правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 14 грудня 2021 року по справі №643/21744/19 у подібних правовідносинах.

Отже, станом на момент розгляду цієї справи судом першої інстанції та ухвалення рішення,відсутнє положення закону,яке б зобов`язувало відповідача укласти з позивачем відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харків. Відтак суд не наділений повноваженнями визнати укладеним договір, обов`язковість якого для відповідача законом не передбачена. Зазначене відповідає ст.19 Конституції України, згідно з якою правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Аналогічні висновки щодо вирішення спору, який виник за подібних правовідносин, викладено у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2021 року у справі №640/18238/18, від 30.09.2020 року у справі №904/4442/19, від 30.07.2020 у справі №909/1143/19.

Разом зі тим, помилковими є посилання районного суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №904/2258/20, так як предметом цієї справи було питання відшкодування збитків.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, зважаючи на скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відповідача, із Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2400 грн., сплачений ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 368,374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2021 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова відмовити.

Стягнути із Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 400 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.12.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді А.І. Дорош

Ю.В. Дряниця