ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року

м. Черкаси

справа № 712/12889/19 провадження № 22-ц/821/1661/22 категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне підприємство «Надія»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Надія» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Надія» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що з 16 вересня 2016 року по 10 липня 2019 року позивач працював у Приватному підприємстві «Надія» на посаді охоронника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, яку було отримано керівником ПП «Надія» І.В. Волчановським, що підтверджується особистим підписом останнього з печаткою ПП «Надія» на копії вказаної заяви.

Крім того, 09 липня 2019 року другий екземпляр вказаної заяви про звільнення та заяву про видачу довідки про роботу та заробітну плату було відправлено позивачем на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , цінним листом з описом вкладення (поштове відправлення № 409), який згідно трекінгу АТ «Укрпошта», був отриманий відповідачем 18 липня 2019 року.

17 липня 2019 року відповідачем було виплачено позивачу заробітну плату за попередній місяць роботи останнього.

Позивачем зазначено, що відповідачем до цього часу не здійснено розрахунок з позивачем, не видано трудову книжку і довідку про роботу та заробітну плату.

24 липня 2019 року позивачем був отриманий лист ПП «Надія» від 19 липня 2019 року за вих. № 419 з вимогою надати в термін до 25 липня 2019 року письмові пояснення щодо відсутності позивача на робочому місці з 11 липня 2019 року по 19 липня 2019 року та докази наявності поважних причин такої відсутності.

29 серпня 2019 року позивач отримав поштове відправлення № 6615 з копією наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) № 141/3 від 09 серпня 2019 року.

Наказом № 141/3 від 09 серпня 2019 року директора Приватного підприємства ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звільнено з 09 серпня 2019 року з посади охоронника будівельного об`єкту КП 5169 на підставі пункту 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули); підстава звільнення: доповідна записка заступника директора з охорони та безпеки ОСОБА_3 ; компенсація - 19 днів відпустки.

Вважаючи звільнення незаконним та безпідставним, оскільки відповідачем не було звільнено позивача згідно заяви останнього від 08 липня 2019 року в зв`язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд поновити його на роботі та стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем заяви позивача від 08 липня 2019 року про звільнення останнього за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що позивач не надав суду доказів отримання відповідачем письмових пояснень щодо його відсутності на робочому місці в період з 11 липня 2019 року по 19 липня 2019 року та докази наявності поважних причин такої відсутності.

Суд врахував, що на підприємстві відповідача відсутня первинна профспілкова організація, тому трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Також, судом було враховано і висновки експерта за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів, згідно якої відтиски печатки ПП «Надія» в заяві про звільнення від 08 липня 2019 року нанесені не печаткою ПП «Надія», зразки якої датовані після 25 травня 2019 року; зображення підпису від імені ОСОБА_2 та зображення відтиску печатку ПП «Надія» в обох копіях заяви про звільнення ОСОБА_1 від 08 липня 2019 року нанесені елктрофотографічним способом друку; відтиск печатки ПП «Надія» зображення якого маються в обох копіях наданої на експертизу заяви про звільнення від 08 липня 2019 року, вірогідно нанесений не в період часу з 29 травня 2019 року по 08 липня 2019 року.

Аналізуючи надані сторонами докази у справі, районний суд дійшов висновку, що доводи позивача про неправомірність дій відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та були повністю спростовані наданими відповідача доказами та встановленими обставинами у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2022 року як незаконне та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи, суд першої інстанції не врахував, що висновки експертизи, на які посилається суд в обґрунтування свого рішення не підтверджують факт підроблення будь-яких документів. Крім того, висновки експерта є лише припущенням і не доводять заперечень відповідача.

Позивач вважає, що матеріали справи містять всі необхідні докази для задоволення його вимог, вважаючи свої права порушеними, просив скасувати рішення суду, яке, на його думку є незаконним та необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ПП «Надія» зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Вказано, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем заяви позивача від 08 липня 2019 року про звільнення останнього за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Крім того, судом враховано і висновки експерта за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів, згідно якої відтиски печатки ПП «Надія» в заяві про звільнення від 08 липня 2019 року нанесені не печаткою ПП «Надія», зразки якої датовані після 25 травня 2019 року; зображення підпису від імені ОСОБА_2 та зображення відтиску печатку ПП «Надія» в обох копіях заяви про звільнення ОСОБА_1 від 08 липня 2019 року нанесені елктрофотографічним способом друку; відтиск печатки ПП «Надія» зображення якого маються в обох копіях наданої на експертизу заяви про звільнення від 08 липня 2019 року, вірогідно нанесений не в період часу з 29 травня 2019 року по 08 липня 2019 року.

Тому, з урахуванням вищевказаного, ПП «Надія» вважає, що суд повно та всебічно з`ясував всі обставини справи та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено категорії справ, що відносяться до малозначних.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Судом першої інстанції встановлено, що наказом директора ПП «Надія» від 15 вересня 2016 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду охоронника ПП «Надія».

Наказом № 141/3 від 09 серпня 2019 року директора ПП «Надія» ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звільнений з 09 серпня 2019 року з посади охоронника будівельного об`єкту КП 5169 на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України (за прогули); підстава звільнення: доповідна записка від заступника директора з охорони та безпеки ОСОБА_3 ; компенсація 19 днів відпустки.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначив, що його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки 08 липня 2019 року ним було оформлено заяву на звільнення за власним бажанням з 10 липня 2019 року, однак його звільнення відбулося лише 09 серпня 2019 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули) на підставі доповідної записки від заступника директора з охорони та безпеки ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти позовних вимог позивача, відповідач заперечив факт отримання від ОСОБА_1 заяви про звільнення за власним бажанням та заперечив зустріч з позивачем чи іншою особою, що діяла від імені останнього, як 09 липня 2019 року так і в будь-який інший час.

Також, зазначено, що відбиток печатки, який міститься на заяві позивача від 08 липня 2019 року, доданій до позовної заяви ОСОБА_1 зроблено не 09 липня 2019 року, а в період до 29 травня 2019 року, тобто значно раніше дати складання позивачем заяви про звільнення.

Під час розгляду справи, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2022 року за клопотанням відповідача було призначено комплексну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів у справі № 712/12889/19 від 17 березня 2022 року № 1394, 1395/21-23, 336, 337/22-23 було встановлено, що відтиски печатки ПП «Надія» в заяві про звільнення від 08 липня 2019 року, що містяться в матеріалах справи (на аркуші 6 тому 1 та на аркуші 116 тому 2 матеріалів справи № 712/12889/10) нанесені не печаткою ПП «Надія», зразки якої датовані після 29.05.2019.

Крім того, зображення підпису від імені директора ПП «Надія» ОСОБА_2 та зображення відтиску печатки ПП «Надія» в обох копіях заяви про звільнення ОСОБА_1 від 08 липня 2019 року нанесені елктрофотографічним способом друку.

Також, відтиск печатки ПП «Надія», зображення якого мається в обох копіях наданої на експертизу заяви про звільнення від 08 липня 2019 року, що містяться в матеріалах справи (а.с. 6 Т.1 та а.с. 116 Т.2) вірогідно нанесений не в період часу з 29 травня 2019 року по 08 липня 2019 року (дату створення досліджуваного документу).

З наданої відповіді АТ «Укрпошта» від 05 листопада 2019 року за вих. № 1853-ІІ-201 - В/І/ІІ-010-В на запит ПП «Надія», відправлення № 2409 від 09 липня 2019 року надійшло 10 липня 2019 року до відділення поштового зв`язку, надалі - «ВПЗ 18001 Черкаси», та 18 липня 2019 року вручене уповноваженій особі ПП «Надія» на підставі довіреності; ідентифікувати прізвище уповноваженої особи, яка отримала вищевказане відправлення, немає можливості, оператором ВПЗ 18001 Черкаси не було перевірено зазначення підпису одержувачем, чим було допущено порушення правил надання послуг поштового зв`язку; дане порушення опрацьоване з працівниками ВПЗ 18001 Черкаси; керівництву ВПЗ 18001 Черкаси наголошено на посиленні контролю за роботою підлеглих працівників.

Згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції ПП «Надія», за період з 03 січня 2018 року до 19 липня 2019 року включно, листи, заяви, звернення, повідомлення тощо від ОСОБА_1 не надходили.

Згідно заяв уповноважених осіб на приймання вхідної кореспонденції до ПП «Надія» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчених приватним нотаріусом ЧМНО Іщук С.О. 18 листопада 2019 року, зареєстрованої в реєстрі за №№ 9177 та 9178, останні повідомили, що 18 липня 2019 року в жодному відділенні поштового зв`язку не отримувала відправлень, адресованих ПП «Надія»; крім того, в липні 2019 року жодної кореспонденції/документа адресата ОСОБА_1 ні безпосередньо від нього; ні від будь-якої іншої особи, яка могла діяти в його інтересах; ні від керівника підприємства до ОСОБА_1 не надходило.

Судом першої інстанції достовірно встановлено і дана обставина сторонами не спростована, що іншим особам, крім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повноваження на отримання кореспонденції для ПП «Надія» не надавались.

Під час судового розгляду, районний суд врахував, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ПП «Надія» внесені 29 жовтня 2019 року за № 0005941 правова кваліфікація ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № 1/261 від 05 березня 2020 року підпис в графі («Підпис одержувача») та рукописний текст з зазначенням дати отримання 18 липня 2019 року в нижньому правому кутку накладної № 409 виконані ОСОБА_7 донькою позивача, яка працювала на посаді юрисконсульта відповідача та яку було звільнено 02 листопада 2018 року на підставі її заяви.

Стороною позивача не надано суду доказів повноважень на отримання кореспонденції для ПП «Надія» в період після звільнення останньої з посади юрисконсульта (02 листопада 2018 року) як і не надано доказів передачі ОСОБА_7 отриманої останньою в ВПЗ 18001 Черкаси для ПП «Надія» заяви її батька ОСОБА_1 про звільнення від 08 липня 2019 року.

Отже, з урахуванням вищевстановлених обставин в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обгрунтованість своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться лише до того, що суд неправомірно врахував висновок експертизи, який був проведений в рамках кримінального розслідування № 0005941 не дає підстав для визнання висновку суду незаконним, оскільки такий висновок експерта був досліджений та оцінений в сукупності з іншими доказами, в тому числі й висновком комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи, який вже був проведений в ході розгляду цивільної справи № 712/12889/19.

Щодо трудових відносин, що склалися між сторонами у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудових договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Під час розгляду справи було встановлено, що заступник директора з охорони та безпеки ПП «Надія» ОСОБА_3 склав доповідну записку, в якій повідомив директора ПП «Надія» про відсутність охоронника ПП «Надія» ОСОБА_1 на робочому місці.

Згідно Актів про відсутність на робочому місці, складених заступником директора з охорони та безпеки ПП «Надія» ОСОБА_3 та начальником відділу кадрів ПП «Надія» ОСОБА_8 , охоронник ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці без поважних причин: 11 липня 2019 року, 12 липня 2019 року, 15 липня 2019 року, 16 липня 2019 року, 17 липня 2019 року, 18 липня 2019 року, 19 липня 2019 року, 22 липня 2019 року, 23 липня 2019 року, 24 липня 2019 року, 25 липня 2019 року, 26 липня 2019 року, 29 липня 2019 року, 30 липня 2019 року, 31 липня 2019 року, 01 серпня 2019 року, 02 серпня 2019 року, 05 серпня 2019 року, 06 серпня 2019 року, 07 серпня 2019 року, 08 серпня 2019 року, 09 серпня 2019 року.

Вказані Акти позивачем не ос порені.

19 липня 2019 року ПП «Надія» позивачу був направлений лист за вих. №419 про надання письмових пояснень відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 11 липня 2019 року по 19 липня 2019 року.

ОСОБА_1 не надав суду доказів надання письмових пояснень відповідачу щодо відсутності на робочому місці та не надав доказів поважності причин такої відсутності.

Відтак, Наказом № 141/3 від 09 серпня 2019 року директора ПП «Надія» ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звільнений з 09 серпня 2019 року з посади охоронника будівельного об`єкту КП 5169 на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України (за прогули); підстава звільнення: доповідна записка від заступника директора з охорони та безпеки ОСОБА_3 ; компенсація 19 днів відпустки.

Під час перевірки дотримання відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні, суд першої інстанції врахував, що відповідно до статті 43 КЗпП України для звільнення працівників, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1 (крім ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 43 цього Кодексу, необхідно також отримати згоду відповідного профспілкового органу.

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

Під час розгляду справи, районний суд встановив і дану обставину сторони не спростували, що первинна профспілкова організація на ПП «Надія» відсутня і не створювалась. В такому випадку, Законом передбачено звільнення працівника підприємства без згоди такої організації.

Відтак порушень трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 з ПП «Надія» судом встановлено не було.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки, матеріалами справи та встановленими обставинами у справі повністю підтверджено правомірність дій ПП «Надія» щодо звільнення позивача з займаної посади за п. 4 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Позивач же, звертаючись до суду з апеляційної скаргою не навів в ній будь-яких обгрунтованих доказів в підтвердження своїх вимог та незаконних мотивів судового рішення, які б давали можливість суду апеляційної інстанції для зміни чи скасування рішення районного суду.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Суд першої інстанції правильно встановив, що доводи позовної заяви ОСОБА_1 є повністю необґрунтовані, відповідач їх спростував належними та допустимими доказами, а відтак рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог відповідає як нормам процесуального так і нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в його рішенні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Надія» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко