Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2022 Справа №607/17747/22

28 грудня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кужель К.С., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому просила: розірвати шлюб, зареєстрований 07 серпня 1999 року Романівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №11; стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 07 серпня 2009 року між ними було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось. Між ними припинилися шлюбні відносини та вони перестали вести спільне господарство. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Крім цього, їх спільна дитини проживає з нею. Відповідач протягом тривалого часу жодної матеріальної допомоги дочці не надає. При цьому, відповідач задовільний стан здоров`я та матеріальне становище останнього дозволяє йому надавати кошти на утримання дитини. Відповідач офіційно працевлаштований у ФОП « ОСОБА_4 ».

Посилаючись на наведене, позивач просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони зареєстрували шлюб 07 серпня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 серпня 1999 року, виданим Романівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №11.

Від даного шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12 вересня 2011 року.

З довідки за №492 від 05 грудня 2022 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Байковецької сільської ради, дитини ОСОБА_3 зареєстрована разом з позивачем ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу слід зазначити наступне.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося, між ними припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство.

Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов визнає повністю, відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що слід розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 серпня 1999 року Романівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №11.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів слід зазначити наступне.

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог статті 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до вимог частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно вимог частин першої, другої та третьої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню неповнолітньої дочки та визнає позов, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав неповнолітньої дочки, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дочки.

Разом з тим, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом визначення суми аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду 07 грудня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось судом, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (стаття 182 СК України).

В свою чергу, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму доходів громадян, що не відповідає вимогам вказаної статті.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням викладеного та вимог ст.180, 182 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що права позивача порушенні, тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду 07 грудня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку, відсутність у відповідача інших утриманців.

Таким чином, суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дитини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Крім цього, відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн, та стягнути з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн, оскільки позивач в силу вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 серпня 1999 року Романівською сільською радою Тернопільського району тернопільської області, актовий запис №11.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду 07 грудня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992,40 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 992,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя В.М. Позняк