Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 грудня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

під головуванням судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення права на приватизацію шляхом визнання незаконним та скасування п. 20 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 27.10.2010 №8 в частині передачі у власність частки квартири члену сім`ї,

встановив:

01.11.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради в якому просила суд позбавити права на приватизацію громадянина російської федерації ОСОБА_2 шляхом визнання незаконним та скасування п. 20 Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №8 від 27 січня 2010 року в частині передачі йому у спільну сумісну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо інших членів сім`ї, пункт 20 даного рішення залишити без змін.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що пунктом №20 Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 27.01.2010 року №8 їй, як наймачу та членам її сім`ї: чоловіку - ОСОБА_2 , дочці - ОСОБА_3 , дочці - ОСОБА_4 , онуку - ОСОБА_5 була передана у приватну спільну сумісну власність квартира АДРЕСА_2 . Однак, дотепер вона, не може отримати свідоцтво про право власності на дану квартиру, оскільки у пункті 20 оскаржуваного рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 8 від 27.01.2010 року, учасником приватизації квартири зазначено ОСОБА_2 , який не був і не являється громадянином України, а є громадянином російської федерації. В свою чергу участь у приватизації житлового фонду мають право брати тільки громадяни України та свідоцтво про право власності на квартиру може бути видано тільки громадянам України, які підтвердять громадянство України. ОСОБА_2 давно виїхав на постійне проживання до російської федерації, вирішити це питання в позасудовому порядку вона не може, тому звертається до суду з цим позовом.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, але представник позивачки подав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Суд, вивчивши зміст позовної заяви, додані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно витягу з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №373 від 09.12.2009 року вирішено укласти договір найму квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 , склад сім`ї крім неї: чоловік ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 .

Так, згідно витягу з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №8 від 27.01.2010 року вирішено передати безоплатно в приватну спільну власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 квартиронаймачу ОСОБА_1 , та членам її сім`ї: чоловіку ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_3 , дочці - ОСОБА_4 , онуку ОСОБА_5 .

Із відповіді виконавчого комітету Ужгородської міської ради адвокату Кучеренку В.О. видно, що для отримання свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 та членам її родини необхідно надати оригінали документів, що підтверджують особу і громадянство України.

Згідно копії паспорту НОМЕР_1 виданого 14.08.2007 року відділенням уфмс росії по самарській області ОСОБА_2 є громадянином російської федерації.

Із відповіді ДМС України ГУ ДМС України в Закарпатській області №3.1.7 видно, що ОСОБА_2 знятий з реєстраційного обліку з адреси: АДРЕСА_1 , у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в російську федерацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що на час ухвалення рішення виконавчим комітетом Ужгородської міської ради №8 від 27.01.2010 року про безоплатну передачу в приватну спільну власність квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 квартиронаймачу ОСОБА_1 , та членам її сім`ї: чоловіку ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_3 , дочці - ОСОБА_4 , онуку ОСОБА_5 член родини ОСОБА_2 був громадянином російської федерації і відповідно не мав права на приватизацію житла, оскільки таким правом наділені виключно громадяни України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту прав і інтересів особи є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати пункт 20 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області №8 від 27.01.2010 «Про передачу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у приватну спільну сумісну власність квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 » в частині передачі ОСОБА_2 у спільну сумісну власність квартири, в іншій частині пункт 20 рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області №8 від 27.01.2010 залишити без змін

З огляду на викладене, керуючись ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 4, 13, 82, 89, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Визнати незаконним та скасувати пункт 20 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області №8 від 27.01.2010 «Про передачу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у приватну спільну сумісну власність квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 » в частині передачі ОСОБА_2 у спільну сумісну власність квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , в іншій частині пункт 20 рішення Ужгородської міської ради Закарпатської області №8 від 27.01.2010 залишити без змін.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов