Провадження № 2/686/4995/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання Д`яковича О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький з цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що їй на праві власності належить житлове приміщення № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 118,5 кв.м. На момент подачі позову, за вказаною адресою окрім позивачки та її матері ОСОБА_3 , зареєстрований і її батько - ОСОБА_2 . 28.01.2021 рішенням Хмельницького міськрайонного суду від шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. 06.04.2021 ОСОБА_2 , повернув ключі від будинку, самовільно покинув своє місце реєстрації, та з того часу у вказаному приміщенні не проживає. Будь-яке спілкування між позивачкою та відповідачем відсутнє, його фактичне місце проживання їй не відоме, добровільно зніматись з реєстрації він не бажає. Домовленості про збереження за ним місця немає. Відповідач не сплачує жодних комунальних платежів за житлове приміщення. в утриманні житла участі не приймає, квартирою не цікавиться. Будь - які особисті речі ОСОБА_2 у будинку відсутні. При цьому, жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу ніхто не чинив, а тому позивач просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 26.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.10.2022 підготовче провадження закрито ат призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖУ України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачено втрату права на користування житлом члена сім"ї власника житла у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Відповідно до умов договору дарування частки у праві власності на жиле приміщення від 14 квітня 2021 р. ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 Ѕ частки у праві власності на жиле приміщення АДРЕСА_2 , яке складається із двох житлових кімнат площею 26.8 кв.м. загальною площею 26.8 кв.м.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 306088194 від 28.07.2022 ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні № Б-03-18787 від 18.07.2022 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований батько позивачки - ОСОБА_2 .

28.01.2021 рішенням Хмельницького міськрайонного суду від шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно акту, складеного заступником голови Об`єднання співвласників гуртожитку «Оберіг -11» Мачульською Н.І. від 03.08.2022, відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_2 , з 06.04.2021.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖУ України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачено втрату права на користування житлом члена сім"ї власника житла у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

У постановах Верховного Суду України: від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі понад один рік, позов про визнання його таким, що втратив право користування квартирою підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 78, 77, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Дата складення рішення суду 12.12.2022.

Суддя: