Справа № 754/9519/21
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого-судді - Панченко О.М.

з секретарем судового засідання - Богослов Ю.В.

за участі представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід головуючій - судді Панченко Оксани Миколаївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна.

Ухвалою суду від 14.07.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді Панченко О.М., підписану представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Дослідивши доводи заяви та матеріали справи, головуюча у справі суддя дійшла до висновку, що заявлений представником відповідача відвід у цій справі є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами з наступних підстав.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

З матеріалів даної справи вбачається, що вказана цивільна справа перебуває на розгляді з липня 2021 року. Ухвалами суду від 14.07.2021 року було відкрито провадження у справі та задоволено клопотання сторони позивача про забезпечення позову.

Постановою колегії суддів Київського апеляційного суду від 07.12.21 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2021 року залишено без змін.

01.10.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про закриття провадження у справі та скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 16.12.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представнику відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про закриття провадження у справі. Ухвала суду набрала законної сили і стороною відповідача в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Протокольною ухвалою суду від 19.05.2022 року, яка внесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14.12.2022 року відмовлено представнику відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про витребування доказів у справі. Ухвала суду стороною відповідача не оскаржувалась.

15.11.2021 року ухвалою судді Панченко О.М. визнано необґрунтованим відвід головуючому у справі судді Панченко О.М.

Ухвалою судді Саламон О.Б. від 17.11.2021 року відмовлено представнику відповідача Лук"янець`О.О. у задоволенні заяви про відвід судді Панченко Оксани Миколаївни.

17.02.2022 року ухвалою судді Панченко О.М. визнано необґрунтованим відвід головуючому у справі судді Панченко О.М.

Ухвалою судді Сенюти В.О. від 21.02.2022 року відмовлено представнику відповідача Лук"янець`О.О. у задоволенні заяви про відвід судді Панченко Оксани Миколаївни.

Визнаючи відводи необґрунтованими та відмовляючи у їх задоволенні судді виходили з того, що незгода заявника із процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для його відводу, заявлені відводи не містять належних та підтверджених даних які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумніви у неупередженості судді у вирішенні справи.

В поданій втретє заяві про відвід головуючому судді Панченко О.М. представником відповідача зазначається про те, що підставами для відводу є прийняття суддею відповідних процесуальних дій під час розгляду цивільної справи не на користь сторони відповідача, крім того зазначає, що суддя упереджено ставиться до сторони відповідача та прикриває неналежні повноваження представника позивача.

Так, відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за об`єктивними та суб`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див.рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, заявлений відвід головуюча у справі суддя Панченко О.М. вважає завідомо безпідставним, оскільки у заяві про відвід не вказано в чому саме конкретно полягає упередженість, необ`єктивність та власна заінтересованість судді, а доводи про те, що суддею відмовлено у задоволенні клопотань поданих стороною відповідача про закриття провадження у справі та витребування доказів, не є підставами для відводу судді та оціночно визначатися як сумніви у її об`єктивності, упередженості та заінтересованості при розгляді цивільної справи, а можуть бути вирішені у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження винесених судом процесуальних документів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвали суду про відмову у задоволенні таких клопотань сторони відповідача, відповідачем не оскаржувалися і в апеляційному порядку не переглядалися. Відзиву на позов стороною відповідача до суду також не надавалось.

Інші твердження зазначені у заяві про відвід не можуть розглядатися як «інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді», а вчинені представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 дії направлені на безпідставний відвід судді задля незаконного усунення її від розгляду справи.

Крім того, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 3-4 ст. 44 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

За таких обставин, суд вважає, що відвід поданий представником відповідача є завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальним рішенням судді. Водночас, заявлення завідомо безпідставного відводу є підставою для визнання дій особи зловживанням процесуальними правами.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року у справі 760/4478/13-ц.

Порядок розгляду відводу визначений ст. 40 ЦПК України та передбачає передачу заяви про відвід разом зі справою на розгляд іншого судді, що призведе, в такому випадку, до безпідставного затягування та перешкоджання розгляду справи.

З огляду на викладене вище обставини та на підставі вказаних норм права і практики ЄСПЛ щодо застосування Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку,що оскільки матеріалами справи встановлено неодноразове звернення до суду із необґрунтованими заявами про відвід,а заявлений відвід судді Панченко О.М. .є завідомо безпідставним та направленим на відвід судді задля незаконного усунення її від розгляду справи,тому такі дії представника відповідача свідчать про зловживання ним процесуальними правами, відтак подану ним заяву про відвід слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 44, 143, 148, 259, 260, 381 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати, що заявлений представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , оголошений в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про відвід судді Панченко О.М. у цій справі є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Залишити заяву ОСОБА_3 про відвід судді Панченко О.М. без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.М. Панченко