Справа № 210/5908/21
Провадження № 2/210/363/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 липня 2022 рокуДзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Літвіненко Н.А.,

при секретарі: Таранущенко В.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 у період з 27.01.2017 року - по 22.11.2018 рік. Шлюб між нами розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2018 року . Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2018 року, з ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуто аліменти на моє, ОСОБА_1 , утримання у розмірі % частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною трирічного віку. З часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини відповідач сплатив лише з (три) платежі. Відповідно до довідки-розрахунку, станом на 01.10.2021 рік ОСОБА_2 , має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сипа у розмірі 112204,00 гривень. Аліменти на її утримання відповідач взагалі жодного разу не сплатив. Відповідно до довідки-розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів на її утримання складає 71553,51 гривень. 28.07.2020 року синові встановлено 1 групу інвалідності. Діагноз: церебральний параліч та інші паралітичні синдроми. З часу встановлення дитині інвалідності позивач з дитиною живуть іншим життям, вона не працює, оскільки син потребує постійного догляду. Кожного дня дитина приймає ліки, щомісяця вони проходять численні терапії та обстеження. Коштів для існування їм вкрай не вистачає, враховуючи також вартісне лікування. Відповідач працевлаштований, однак не офіційно, матеріально забезпечений, проте всіляко ухиляється від свого обов`язку, щодо забезпечення сина. Враховуючи набуту хворобу дитини, син потребує більшого матеріального забезпечення, ніж раніше. Тим більш за наявною тяжкою хворобою у сина загострились і інші, супутні хвороби. Дитина стала сильно хвороблива, нещодавно син переніс хірургічне втручання. Позивач зазначає, що стан здоров`я дитини перебуває у слабкому стані, імунітет знизився. Ті та інші обставини призводять до частих ГРВІ, які вони постійно лікують. На підставі викладено позивач просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача - ОСОБА_2 рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області по справі №212/6990/17 від 17.04.2018 року, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини на 1/3 частину від усіх видав доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 11.11.2021 року вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, клопотання від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Станом на 21.07.2022 року відповідачем відзиву не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Статтею 141 СК України встановлено рівні права та обов`язки матері і батька щодо дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналогічна норма закріплена в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2017 року, який зареєстровано Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27.01.2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 41.

Шлюб між позивачем та відповідачем 22.11.2018 року розірвано Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується копією заочного рішення суду, яке не оскаржено та набрало законної сили 09.03.2019р.

Від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.06.2017 р., виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , про що зроблено відповідний актовий запис № 825 (а.с.9).

Дитина мешкає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с.6,34).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.04.2018 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуто аліменти на моє, ОСОБА_1 , утримання у розмірі % частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.30-32).

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем склалась заборгованість по аліментам. Відповідно до довідки-розрахунку, станом на 01.10.2021 рік ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сипа у розмірі 112204,00 гривень (а.с.12-13).

Крім того, як вбачається з листа Міністерства юстиції України Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Металургійного відділу ДВС у м. Кривому Розі за відповідачем також є заборгованість по аліментам на утримання дружини ОСОБА_1 за період з 07.11.2017 по 14.06.2020 у розмірі 71553,51 гривень (а.с.10-11).

28.07.2020 року нашому синові встановлено 1 групу інвалідності. Діагноз; церебральний параліч та інші паралітичні синдроми.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів такого утримання є сплата аліментів тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь того з батьків, хто проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що 28.07.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено 1 групу інвалідності. Діагноз: церебральний параліч та інші паралітичні синдроми. Матеріалами справи також встановлено та підтверджено, що дитина потребує постійного догляду та лікування, а відповідно і збільшуються затрати на всі ці потреби. (а.с.14,15,1617,18-22).

Відповідно до позовної заяви позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що збільшились потреби на утримання дитини, які не залежать від безпосередньо волі позивача, які передували стягненню аліментів в розмірі 1/4 частини. Просить збільшити до 1/3 частини.

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Суд вважає, що положення частини третьої статті 183 СК України надає позивачу безумовне право пред`явлення до суду позову про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 7-III від 10.01.2002ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 від 10.01.2002 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до Закону України "Про охорону дитинства; нормативно-правовий акт № 2402-III від 26.04.2001 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

При визначенні розміру аліментів, суд керується положеннями статті 182 СК України, згідно з якою судом повинно бути враховано: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд враховує, що рішення приймається на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів того, що їх сумісна з відповідачем дитина потребує більших витрат ніж раніше, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не надав доказів наявності у нього на утриманні інших осіб, або свого матеріального стану на час надходження позову до суду та розгляду справи судом.

Водночас, суд зазначає про те, що зміна матеріального або сімейного стану не позбавляє сторони права звернутися до суду з відповідними позовами про зменшення (збільшення) розміру аліментів в подальшому.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку та умов призначення аліментів на неповнолітніх дітей, та визначення їх розміру, а також права одержувача або платника аліментів на їх збільшення, або зменшення.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позовні вимоги обґрунтовані. Суд прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з ј частки з усіх видів доходів відповідача на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 р., ст..ст.. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст..ст. 12, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частини до 1/3 частини від усіх видав доходу (заробітку) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп..

Зазначене рішення в розмірі стягнення платежів за один місяць допустити негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко