У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року м. Київ

Справа № 824/85/21

Провадження: № 4с/824/3/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т. О.,

секретар судового засідання Івасенко І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Повха Леоніда Івановича в інтересах Фермерського господарства «Україна»

про визнання неправомірними дій постанов приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ФГ «Україна» звернулось до суду із вказаною скаргою, яку обґрунтовано тим, що ухвалою Київського апеляційного суду від 21.09.2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 09.06.2022 року, задоволено заяву Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД», визнано і надано дозвіл на виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року у справі №18-328 за позовом Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» до ФГ «Україна» про відшкодування збитків. 01.08.2022 року було видано виконавчі листи на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року у справі №18-328, на підставі яких приватним виконавцем Тимощуком В.В. було відкрито виконавчі провадження. Однак, у поданих до виконання виконавчих документах не вказані ідентифікаційні ознаки стягувача, зокрема, відсутній код ЄДРПОУ, що може призвести до неможливості ідентифікації стягувача приватним виконавцем, оскільки стягувач є нерезидентом та знаходиться поза межами України. Виконавчий лист та постанови приватного виконавця мають значні розбіжності суперечать змісту виконавчого листа та ухвали Київського апеляційного суду від 21.09.2021 року. Вказує на те, що на стадії виконавчого провадження було змінено спосіб виконання в сторону збільшення з самостійним обрахуванням 4% річних. Окрім того, ухвалою суду, на підставі якої було видано виконавчий лист, було визначено суму заборгованості, що підлягає стягненню, в іноземній валюті, отже стягувачу сума боргу має бути перерахована саме в іноземній валюті, визначеній судовим рішенням. Однак, приватним виконавцем Тимощуком В.В. в рамках виконавчих проваджень з ФГ «Україна» було стягнуто суми в гривнях. За викладених обставин, просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В., які полягають у відкритті виконавчого провадження №69692041 та №69692128 за виконавчими листами від 01.08.2022 року, виданими на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 21.09.2022 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2022 року, винесену в рамках виконавчого провадження №69692041; визнати неправомірними та скасувати постанови про арешт майна боржника від 19.08.2022 року та 22.08.2022 року, винесені в рамках виконавчого провадження №69692041; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 19.08.2022 року, винесену в рамках виконавчого провадження №69692041; визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2022 року, винесену в рамках виконавчого провадження №69692128.

У відзиві на скаргу приватний виконавець Тимощук В. В. заперечував проти скарги та зазначив, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається ідентифікаційний код юридичної особи - за наявності. Також посилався на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі №826/9021/18, згідно яких на виконавця не покладено обов`язку по заповненню та перевірці даних виконавчого документу. Окрім того, відмітив, що згідно вимог ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. Зазначив, що відповідно Постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» призупинено роботу валютного ринку України. У зв`язку з цим кошти, зараховані на депозитний рахунок приватного виконавця, не перераховуються стягувачу у гривневому еквіваленті, а зберігаються на відповідному депозитному рахунку до настання відповідних обставин.

В судовому засіданні адвокат Лесик В. В. в інтересах ФГ «Україна» підтримав доводи скаргу на дії приватного виконавця та просив її задовольнити.

Адвокат Решодько І. М. в інтересах Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» та приватний виконавець Тимощук В. В. заперечували проти скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 09 червня 2022 року, заяву Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» про визнання і надання дозволу на виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року у справі №18-328 за позовом Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» до ФГ «Україна» про відшкодування збитків задоволено.

Визнано і надано дозвіл на виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року у справі №18-328 за позовом Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» до ФГ «Україна» про відшкодування збитків.

Видано виконавчий лист на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року у справі № 18-328, яким вирішено:

- ФГ «Україна» повинно негайно сплатити Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» 362 500,00 дол. США; відсотки з суми 362 500,00 дол. США за ставкою 4 % річних з додаванням до основної суми з інтервалом у три місяці, з 02 грудня 2020 року до дати оплати;

- ФГ «Україна» повинно сплатити Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» витрати на арбітражний процес в сумі 15 630,00 фунтів стерлінгів.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

01.08.2022 року на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року Київським апеляційним судом видано виконавчі листи № 824/85/21.

19.08.2022 року на виконання виконавчих листів № 824/85/21 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавчі провадження № 69692041, № 69692128, які зведені в одне провадження № 69692496.

Постановами приватного виконавця Тимощука від 19.08.2022 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, 16 214 36531грн; накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику, у межах суми звернення з урахуванням основної винагороди правного виконавця, витрат виконавчого провадження, 422 674,93 доларів США, 17 193 фунтів стерлінгів та 869 грн.

Постановою приватного виконавця від 22.08.2022 року накладено арешт на майно боржника.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 7 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях, у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших - органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» рішення іноземних судів (судів іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, цього та інших законів України, якщо визнання та виконання таких рішень передбачено міжнародними договорами України або за принципом взаємності.

Статтею 3 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, в якій Україна бере участь з 08 січня 1961 року, визначено, що кожна договірна держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові та звертає їх до виконання відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитується визнання та звернення до виконання цих рішень на умовах, викладених у цій Конвенції.

Суди повинні з`ясовувати наявність міжнародних договорів про взаємне надання правової допомоги між Україною і державою, про визнання й виконання рішення суду чи арбітражу якої надійшло клопотання. У даний час є чинною Угода про порядок вирішення спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, підписана урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у м. Києві 20 березня 1992 року. До учасниць даної Угоди належать республіки Білорусь, Вірменія, Таджикистан, Казахстан, Туркменистан, Узбекистан, Киргизька Республіка, Російська Федерація та Україна.

Згідно із статтею 7 вказаної Угоди держави учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності. Рішення, винесені компетентними судами однієї держави учасниці Співдружності Незалежних Держав, мають бути виконаними на території інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, пункту 1 частини третьої Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» увиконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Як зазначено у ч.4 цієї статті, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 цього Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 вказаного Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ, зобов`язаний перевірити його на відповідність частині першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та відкрити виконавче провадження. При цьому, слід зазначити, що на державного виконавця не покладено обов`язку по заповненню та перевірці даних виконавчого документу, оскільки в даному випадку, першоджерелом походження виконавчого документу є виконавчий лист, а в даному випадку - це виконавчі листи № 824/85/21, що видані Київським апеляційним судом 01.08.2022 року.

Незазначення чи помилкове зазначення у виконавчому документі певних реквізитів за умови, що інші його реквізити дають підстави ідентифікувати стягувача та боржника, не може вважатися обставиною, що унеможливлює здійснення виконавчого провадження. Натомість, повернення виконавчих документів виключно з таких підстав визнається формалізмом, який не сприяє забезпеченню ефективного виконання судових рішень на практиці та фактично призводить до затягування виконання виконавчого листа, що порушує право на ефективний судовий захист і створює передумови для порушення з боку України вимог статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також у певних випадках статті 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Стягувач Компанія «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» не є резидентом України, а відтак не має ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Зважаючи на викладене та на те, що закон не зобов`язує вказувати ідентифікаційний код юридичної особи стягувача та боржника як для юридичних осіб, у приватного виконавця не було підстав не приймати виконавчі листи до виконання з підстави не зазначення у ньому ідентифікаційного коду юридичної особи стягувача.

Зважаючи на відсутність доказів наявності підстав для повернення виконавчого листа стягувачу у матеріалах справи, суд доходить висновку, що дії приватного виконавця Тимощука В.В. щодо відкриття виконавчого провадження є правомірними.

Щодо посилань скаржника на невідповідність постанов приватного виконавця Тимощука В.В. змісту виконавчого листа та ухвали Київського апеляційного суду від 21.09.2021 року, а також на зміну способу виконання рішення МКАС суд зазначає наступне.

Згідно п.п. 11,12 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Зважаючи на те, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року зобов`язано Фермерське господарство «Україна» сплатити Компанії «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙДІНГ 2 ЛІМІТЕД» окрім заборгованості у розмірі 362 500 доларів США, відсотки за ставкою 4% річних з суми 362 500 доларів США з додаванням до основної суми з інтервалом у три місяці, починаючи з 2 грудня 2020 року до дати оплати, приватний виконавець, діючи у відповідності до положень ст. 26 Закону, у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховував остаточну суму відсотків за правилами, визначеними у виконавчому документі.

При цьому, правильність проведених приватним виконавцем розрахунків скаржником не спростована.

Також суд відмічає, що згідно ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У статті 49 Закону визначено, що у разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу.

У разі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті.

У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Оскільки виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року про стягнення коштів в іноземній валюті можливе лише у національній валюті за курсом на дату перерахування таких коштів стягувачу, приватним виконавцем у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду було накладено арешт на кошти боржника у гривневому еквіваленті за курсом, визначеним НБУ, станом на дату винесення постанови. Стягнення з боржника коштів у гривні є законним та відповідає вимогам Закону.

Разом з тим, постановою НБУ № 18 від 24.02.2022 року призупинено роботу валютного ринку України, крім операцій продажу іноземної валюти клієнтами; уведено мораторій на здійснення транскордонних валютних платежів (крім підприємств та установ, що забезпечують виконання мобілізаційних планів (завдань) та Уряду, окремих дозволів НБУ).

Вказані обмеження, введені на час військового стану в Україні, позбавляють можливості конвертувати кошти та перерахувати кошти стягувачу у валюті, визначеній рішенням суду.

Також суд звертає увагу на те, що статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця.

Отже, приписами статті 56 Закону встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку про те, що дії приватного виконавця Тимощука В.В. щодо відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року є правомірними, а оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів та майна боржника були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, і право скаржника (боржника) порушено не було.

Також, слід відмітити, що на теперішній час рішення Міжнародного комерційного арбітражу Асоціації торгівлі зерном та кормами (GAFTA) від 09 квітня 2021 року боржником не виконане.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких підстав, суд доходить висновку про відмову в задоволенні скарги Повха Л.І. в інтересах Фермерського господарства «Україна» про визнання неправомірними дій та визнання неправомірними постанов приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В.

Керуючись ст. 459, 460 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Повха Леоніда Івановича в інтересах Фермерського господарства «Україна» про визнання неправомірними дій та визнання неправомірними постанов приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О. Невідома