Справа № 368/793/22
Провадження № 2/368/434/22
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"12" грудня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» (м.Кагарлик, вул. Незалежності, 20а) про розірвання договорів оренди нежитлового приміщення, -

встановив :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 1/3 частини нежитлового приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Також власниками інших 2/3 частин вказаного вище нежитлового є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

03.01.2008 р. між позивачкою, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» було укладено договір №2 оренди нежитлового приміщення загальною площею 42 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_2 .

В день укладання Договору, тобто 03.01.2008 р. сторонами було також підписано акт прийому-передачі в оренду нежитлових приміщень, відповідно до якого позивачка, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали, а відповідач прийняв в тимчасове користування частину приміщення площею 42 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_2 .

Однак, всупереч положенням вищевказаного Договору оренди, у 2019 - 2021 роках відповідач несвоєчасно та не у встановленому порядку сплачував орендну плату за користування нежитловим приміщенням, що на думку позивачки є підставою для розірвання укладеного з відповідачем договору оренди нежитлового приміщення.

А тому просить розірвати договір оренди нежитлового приміщення.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просить слухати справу у їхню відсутність, позов підтримують.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів.

Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини нежитлового приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Також власниками інших 2/3 частин вказаного вище нежитлового приміщення є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

03.01.2008 р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» було укладено договір №2 оренди нежитлового приміщення загальною площею 42 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 4.1. Договору строк оренди складає 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується за актом прийому-передачі.

В день укладання Договору, тобто 03.01.2008 р. сторонами було також підписано акт прийому-передачі в оренду нежитлових приміщень, відповідно до якого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 передали, а Товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» прийняв в тимчасове користування частину приміщення площею 42 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_2 .

Отже, строк оренди за п. 4.1. Договору почав рахуватись з 03.01.2008 р. та мав закінчитись 03.01.2009 р. Проте, в силу положень ст. 764 Цивільного кодексу України, у зв`язку з відсутністю заперечень наймодавців, після закінчення строку оренди Договір поновлювався на новий строк.

Відповідно до п. 5.1. Договору розмір орендної плати складає 420 гривень за 1 (один) місяць.

Відповідно до п. 5.2. Договору орендна плата сплачується в готівковому порядку кожному з Орендодавців рівними частинами наперед не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця.

Відповідно до п. 7.1. Договору Орендар, тобто Товариством з обмеженою відповідальністю «Кагарлицький земельно-кадастровий центр», зобов`язується своєчасно здійснювати орендні платежі.

Проте, в порушення положень п. 5.1., п. 5.2., п. 7.1. Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» не належним чином не виконує взяті на себе за Договором зобов`язання щодо своєчасного та повному обсязі сплати орендної плати. Зокрема:

в порушення п. 5.2. Договору ТОВ «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» сплатив орендну плату за 2019 рік в сумі 1352,40 гривень лише 14.11.2019 р., тобто з порушенням строків встановлених Договором (не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця), порушення п. 5.2. Договору відповідач сплатив орендну плату за 2020 рік в сумі 1352,40 гривень лише 18.09.2020 р., тобто з порушенням строків встановлених Договором (не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця).

- порушення п. 5.2. Договору відповідач сплатив орендну плату за 2021 рік в сумі 338,10 гривень лише 29.03.2021 р., в сумі 676,20 гривень лише 11.01.2021 р., в сумі 338,10 гривень лише 29.12.2021 р., тобто з порушенням строків встановлених Договором (не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця).

Крім цього, ТОВ «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» в порушення п. 5.2. Договору було сплачено орендну плату не готівковому порядку на банківський рахунок ОСОБА_1 .

Отже, всупереч положенням вищевказаного Договору оренди, у 2019 - 2021 роках ТОВ «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» несвоєчасно та не у встановленому порядку сплачував орендну плату за користування нежитловим приміщенням, що на думку ОСОБА_1 є підставою для розірвання укладеного з ТОВ «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» договору оренди нежитлового приміщення.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 759, ч. 1 ст. 761, ч. 1 ст. 762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 2 ст. 793 ЦК України передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму, а згідно статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Частиною 3 ст. 653 ЦК України встановлено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частинами першою, другою та четвертою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) (пункт З частини першої статті 611 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61- 41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що "у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)".

Отже, чинне цивільне законодавство вимагає наявності саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати передбаченої договором чи неналежної її сплати, як підстави для розірвання договору оренди, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивачку можливості отримати гарантовані договором кошти у встановлений строк за те, що належне їй на праві власності приміщення використовує інша особа.

Виходячи з вищевказаних положень Цивільного кодексу України та практики Верховного суду підставою для розірвання договору оренди є систематичне порушення орендарем зобов`язань за договором, зокрема невчасна сплата орендної плати та несплата в повному обсязі є підставою для розірвання договору оренди.

Як було зазначено вище, відповідачем в порушення положень Договору та взятих на себе за Договором зобов`язань систематично здійснюється несвоєчасна сплата орендної плати за користування орендованим приміщенням, що відповідно до вищевказаних норм Цивільного кодексу України та практики Верховного суду є підставою для розірвання Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 03.01.2008р.

При цьому слід зауважити, що договір оренди не передбачає обов`язку орендодавця кожного разу звертатися до орендаря за отриманням орендної плати. З наведеного можна зробити висновок, що незвернення орендодавця за отриманням орендної плати не свідчить про відсутність систематичної несплати орендної плати (зазначений висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18).

Дане встановлено на підставі договору оренди, листа ТОВ «Кагарлицький земельно-кадастровий центр», платіжних доручень.

Таким чином, наявні всі підстави визначені ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, для розірвання Договори оренди приміщення, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Кагарлицький земельно-кадастровий центр».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, України, ст. 525, 526, 530, 610, 612, 613, 615, 627, 653, 759, 761, 762, 765, 793, Цивільного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Розірвати Договір оренди нежитлового приміщення №2 від 03.01.2008р. укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» нежитлового приміщення загальною площею 42 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_2 .

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кагарлицький земельно-кадастровий центр», на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України.

Повний текст рішення вготовлено 12.12.2022 року.

ССуддя:Т.Є. Іванюта