Справа № 203/1213/21
Провадження № 2/0203/103/2022
УХВАЛА

14 червня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ноторової Є.О.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження питання про залишення без розгляду позовної заяви в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оспорювання батьківства та виключення запису як батька дитини з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Центральний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просить суд:

- виключити відомості про батьківство ОСОБА_3 з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 80 від 21.02.2012 року, здійсненого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2021 року, цивільну справу № 203/1213/21, провадження № 2/0203/752/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 07.05.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.07.2021 року було задоволено клопотання представника позивача про призначення судової генетичної експертизи в цивільній справі №203/1213/21 та призначено в цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

23.10.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов висновок експерта № 741 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина ОСОБА_3 у відношенні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 28.10.2021 року було поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09.12.2021 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 15.02.2022 року о 09:15 годині.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 15.02.2022 року було змінено найменування третьої особи з Центральний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

15.02.2022 року представник позивача подала до суду клопотання позивача про відшкодування судових витрат та витрат на оплату судової експертизи, в якому просить суд: стягнути з відповідача половину сплачених коштів за проведення судової генетичної експертизи по справі у розмірі 4012,00 грн на користь позивача.

У судове засідання, призначене на 14.06.2022 року, з`явились відповідач та її представник.

Позивач та його представник у судове засідання повторно не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили та будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилали.

Представник третьої особи подав до суду письмові клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, з урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач та його представник повторно не з`явились у судові засідання після призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, без поважних причин, на підставі положень ст. ст. 128, 223, 257 ЦПК України поставив на обговорення питання щодо можливості продовження судового засідання за відсутності сторони позивача та залишення без розгляду позовної заяви, у зв`язку з повторною неявкою у судові засідання сторони позивача.

Відповідач та її представник у судовому засіданні зазначили, що 14.06.2022 року позивач та його представник вже вдруге не з`являються у судові засідання, хоча були повідомлені належним чином. При цьому позивач не бере участі у бойових діях та після ознайомлення з висновком експертизи не має намір з`являтися у судові засідання. Тому відповідач та її представник просили суд залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши думки відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та його представник не з`явились у судові засідання після призначення справи до розгляду по суті 19.04.2022 року о 09:15 годині та 14.06.2022 року о 15:00 годині, належним чином були повідомлені про час, дату та місце проведення судових засідань. На момент проведення судових засідань 19.04.2022 року та 14.06.2022 року у суду були відсутні будь-які заяви чи клопотання щодо участі позивача та/або його представника у судових засіданнях. Це підтверджується розпискою від 15.02.2022 року представника позивача та довідками від 19.04.2022 року про доставки смс-повідомлень на номери телефонів позивача та його представника, які вони повідомили суду, а також довідкою про доставку електронного листа від 19.04.2022 року з повісткою про виклик на офіційну електронну адресу адвоката, яку представник позивача повідомила суду.

Суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку , день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з положеннями статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 28.10.2021 року, справа №465/6555/16-ц, наголосив на тому, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі №465/205/17, провадження № 61-9536св21.

За правовою позиціє Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.03.2021 року у справі №558/9/18, провадження №61-13892св20, законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина 2 ст. 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року, справа №465/205/17, провадження № 61-9536св21.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Отже, праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №643/856/15-ц (провадження №61-8953св20), від 21 грудня 2020 року у справі №484/146/16-ц (провадження №61-3299св20)).

Аналіз викладених вище норм ЦПК України, з урахуванням судової практики Верховного Суду, ЄСПЛ, встановлених обставин щодо належного повідомлення сторони позивача та реалізації позивачем процесуального права на участь у судових засіданнях, вказує, що позивачу та її представнику було відомо про судові засідання, призначені для розгляду справи по суті, та вони були належним чином повідомленими про дати, час та місце проведення судових засідань. Однак, позивач та/або його представник до суду потворно не з`явились без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_3 слід залишити без розгляду на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, що унеможливлює розгляд позовної заяви по суті.

З приводу питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

При цьому питання повернення судового збору у разі залишення позову без розгляду регулюється ст. 142 ЦПК України. Вказаною нормою не передбачено повернення позивачу судового збору у разі повторного неприбуття позивача у судові засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, суд зазначає, що справа по суті спору вирішена не була та у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі на підставі положень ст. 142 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З аналізу змісту ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» виходить, що у разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду та задоволення такої заяви судом, судовий збір, сплачений при його поданні, позивачу не повертається.

Отже, вирішуючи в ухвалі про залишення позову без розгляду питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 13, 43, 49, 133, 139, 141, 142, 257-261, 263, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про оспорювання батьківства та виключення запису як батька дитини з актового запису про народження дитини залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 21.06.2022 року.

Суддя Ф.М. Ханієва