ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 червня 2022 року

у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів витрачених на навчання

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В грудні 2021 року Національна Академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на їх користь вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 78 985,05 грн з урахуванням індексу інфляції в сумі 4 351,33 грн та трьох відсотків річних в сумі 1 454,19 грн, а всього 83 890,57 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ 83 890, 57 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала рішення місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі.

Вказувала, що місцевий суд не врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, згідно з якими вказаний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу Національна Академія внутрішніх справ прохала рішення місцевого суду залишити без змін. Вказували, що у відповідності із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 755/7554/18 зазначено, що позов закладу вищої освіти про відшкодування вартості навчання за рахунок державного бюджету не є адміністративним, оскільки заклад вищої освіти не має ознак суб`єкта владних повноважень.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, Наказом ректора національної академії внутрішніх справ від 23.07.2017 року № 114 о/с ОСОБА_1 з 14 серпня 2017 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за державним замовленням.

23.11.2017 між Національною Академією внутрішніх справ та ОСОБА_1 укладено контракт № 2017/560 про здобуття освіти.

Відповідно до п. 4.5 контракту сторони встановили, що відповідачка навчалася за кошти Державного бюджету та зобов`язувалася після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

Наказом Національної Академії внутрішніх справ від 04.07.2020 № 558 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіта бакалавр за спеціальністю «правоохоронна діяльність» та видано диплом бакалавра.

Наказом ГУНП у м. Києві № 422 о/с від 05.04.2021 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

За період навчання з серпня 2017 року по липень 2020 року витрати на навчання ОСОБА_2 склали 78 985,05 грн.

Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення основної суми витрат, та, у відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України, індекс інфляції та 3 % річних, а всього - 83 890, 57 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в місцевому суді відповідач ОСОБА_1 подавала клопотання про закриття провадження у справі, однак зазначене клопотання місцевим судом в установленому процесуальним законом порядку вирішено не було. (а.с. 71 76)

Відповідно до Статуту Національної академії внутрішніх справ - академія є закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання державної форми власності, має статус національного закладу вищої освіти перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України та здійснює освітню діяльність згідно з виданими ліцензіями на її провадження.

У відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 «Про затвердження Порядку відшкодування особам витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України», п.4 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію» відповідач зобов`язаний у разі звільнення з поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати на навчання.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21), від 27 березня 2019 року у справі № 638/14011/16-ц (провадження № 14-656цс18),від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18) та інших.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 (провадження № 11-1004апп18) висловлено правову позицію про те, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).

Зазначені правові висновки при вирішенні спору місцевий суд не врахував та розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обґрунтованими.

Заперечення Національної академії внутрішніх справ про необхідність застосування у даній справі правових висновків Великої Палати Верховного суду від 25.09.2019 у справі № 755/7554/18 в частині, що заклад вищої освіти не має ознак суб`єкта владних повноважень є необґрунтованими, оскільки предметом спору у цій справі було відшкодування вартості навчання за підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення у зв`язку із відрахуванням аспіранта з Київського Університету ім. Т. Шевченка. В цій же справі Велика Палата зазначила, що в даному випадку висновки щодо юрисдикції суду, який вирішує питання про стягнення вартості витрат на навчання не є аналогічними, зробленим у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18) та від 10 квітня 2019 року у справі № 705/1664/17 (провадження № 14-31цс19), оскільки відсутній спір з приводу прийняття на публічну службу, її проходження і звільнення з публічної служби та спеціальний суб`єкт проходження публічної служби (курсант військового навчального закладу, службовець органів внутрішніх справ, тощо).

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до положень ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 червня 2022 року - скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.А. Лобов

В.М. Триголов