Провадження № 2-о/344/5/22
У Х В А Л А

19 травня 2022 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

заявника ОСОБА_1 , її адвоката Вороняка В.А.,

представника заінтересованої особи Соловйової О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Івано-Франківський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

в заяві вказано, що заявник народилась в м. Івано-Франківськ 06/08/1969, в 1976 році розпочала навчання в ЗОШ в м. Івано-Франківськ, провчилась неповну першу чверть виїхала в Тюменську область. В 1986 році повернулась в м. Івано-Франківськ. В 1986 році зарахована в Івано-Франківський технікум фізичної культури. В 1988 році повернулась в Тюменську область для догляду за матір`ю. В Тюменській області отримала паспорт громадянки СРСР. В 1991 році повернулась в м. Івано-Франківськ. Тому заявниця не має документів України, за їх виготовленням не зверталась за кордон не виїжджала, паспорт громадянина СРСР не здавала, про виготовлення паспорту України не зверталась. Матір заявниці народилась в м. Івано-Франківськ, а батько в Городенківському районі Івано-Франківської області. Звернулась за виготовленням паспорту України до УДМС 19/02/2021, проте її не було ідентифіковано, оскільки інформація про особу заявниці за документарними обліками відсутня. Тому адвокат заявниці подав заяву про встановлення факту проживання заявниці на території України на 24/08/1991, на 13/11/1991 та на час звернення із заявою адвокатом до суду. Заяву подано з метою подання про оформлення паспорту громадянина України.

В заяві вказано, що її подано з метою подання про оформлення паспорту громадянина України. Однак подання про оформлення паспорту громадянина України вже було подано заявником. Відповідне подання вже розглянуто та не було видано відповідний паспорт. Таким чином зазначена в заяві мета не є релевантною та дійсною. Проте зазначення дійсної мети встановлення факту визначена процесуальним законом в якості обов`язку заявника.

Крім цього відповідно до ч.1 ст 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже в окремому провадженні підлягають розгляду заяви щодо реалізації саме цивільних майнових чи немайнових прав безпосередньо в цивільних відносинах, а не прав з публічно-правових відносин щодо належності до громадянства.

Крім цього обставини громадянства особи та незадоволення діями публічних органів державної влади належать безпосередньо до публічно-правових відносин, а тому не встановлюються у формі цивільних фактів, що мають значення для реалізації цивільних прав юридично рівних суб`єктів відносин, в яких відсутнє підпорядкування.

Так само заявником абсолютно не враховано та прямо порушено припис, що розміщено в ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в якій вказано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже судовому порядку можуть бути встановлені також інші цивільні факти, але виключно у разі, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, 16.08.2012 затверджено Наказ Міністерства внутрішніх справ № 715 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку», яким встановлено зразки документів та форму звернення та орган розгляду документів для встановлення належності до громадянства України.

Отже в Україні існує порядок розгляду документів для встановлення належності до громадянства України та визначено суб`єкта, якому належить компетенція на прийняття рішення про оформлення паспортного документа з підстав, що вказані в заяві.

Визначення законом позасудового порядку вирішення відповідних юридичних питань означає обов`язок відповідного суб`єкта публічно-правових відносин реалізовувати права та обов`язки саме у позасудовому порядку.

Так само в Україні ухвалено Указ Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», а також Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, якими передбачено компетентний орган оформлення паспортних документів за підставами, що вказані в заяві заявниці, поданої до суду.

Тлумачення ч. 1 ст. 293 ЦПК України дає підстави для висновку, що суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Отже в порядку окремого провадження підлягають розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення виключно у разі відсутності правового регулювання адміністративної процедури, порядку та форми розгляду та вирішення відповідних питань.

Однак в Україні існує процедура та порядок вирішення питань про встановлення належності до громадянства України.

При цьому безпосередньо в заяві вказано, що заявниця звернулась до визначеного законом органу про встановлення належності до громадянства України, але не задоволена його діями чи бездіяльністю, проте і не оскаржила їх у порядку та у спосіб, що встановлений законом.

Таким чином заявниця самовільно для себе вирішила порушити вже встановлений законом порядок оскарження дій органу державної влади щодо не ухвалення на її користь бажаного нею рішення про видачу паспорту.

Крім цього непогодження із діями державного органу щодо встановлення належності до громадянства України не підлягає вираженню в порядку окремого провадження встановлення цивільних фактів.

Для оскарження бездіяльності, дій чи рішень органів державної влади Парламентом України прийнято КАС України, в якому і встановлено обов`язок звернення до суду в порядку у формі та з підстав, що вказані у відповідному процесуальному законі.

Крім цього в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 591/5199/20 (провадження № 61-19527св20), вказано, що оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого юрисдикційного органу. Подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки Таблицею транслітерації українського алфавіту латиницею, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2010 року № 55, визначено, в який спосіб здійснюється транслітерація українського алфавіту латиницею. Паспорт, де впроваджене таке написання імені, виданий ДМС України, і в разі незгоди з діями цього органу вони можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку, а не шляхом подання заяви в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Наведене виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту правильності транслітерації латиницею імені особи в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Отже у разі визначення законом як вказано в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 «юрисдикційного органу», компетентного розглядати та вирішувати відповідне звернення щодо набуття громадянства, а також визначення законом порядку здійснення таких дій заявник зобов`язаний виконувати встановлені для нього обов`язки за відповідними нормативно-правовими актами України, а не порушувати їх.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

провадження в цій справі закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом 15 днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Суддя Бородовський С.О.