Справа №173/1437/21
Провадження №2/173/89/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори,т.в.о. завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Трощій Наіля Галібівна і Верхньодніпровська міська рада, про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2021 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_4 , представник позивача, ОСОБА_2 , з позовом про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом до відповідача, ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори,т.в.о. завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., і орган опіки і піклування при Верхньодніпровській райдержадміністрації в особі служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації.

19.08.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2021 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 26.10.2021 року.

26.10.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 12.01.2022 року.

28.12.2021 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності з викладом письмових заперечень проти позовної заяви.

12.01.2022 року від позивача надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2022 року уточнена позовна заява залишена без руху. Розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 04.05.2022 року.

10.02.2022 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, яка прийнята судом.

04.05.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи до 29.06.2022 року.

29.06.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 28.09.2022 року.

28.09.2022 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 09.11.2022 року.

09.11.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 21.12.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгулу справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст.. 247 ЦПК КУкраїни.

Згідно поданої позовної заяви про уточнення позовних вимог від 10.02.2022 року позивач просить внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину, виданого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою від 08 грудня 2010 року за реєстровим № 4998 і № 5001 (спадкова справа № 605/2010), зазначивши, що спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна громадянина ОСОБА_3 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син - ОСОБА_3 - 1/2 частка, та його син ОСОБА_1 - 1/2 частка земельної ділянки площею 11,550 га., кадастровий номер :01:054:0452.

Скасувати Свідоцтво про право на спадщину, видане Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою від 15 квітня 2016 року за реєстровим № 726 (спадкова справа № 170/2016), де зазначено, що спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна громадянина ОСОБА_5 , 1970 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його брат - ОСОБА_3 - 1/2 частка, оскільки попередні свідоцтва були видані без урахування ще одного спадкоємця який прийняв спадщину за рішенням суду.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,50 га, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , на підставі Рішення Виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради народних депутатів від 15.03.1996 року № 13.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,50 г розташованої за адресою АДРЕСА_2 , на підставі Рішення Виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради народних депутатів від 15.03.1996 року № 13.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , і порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 11,550 га., кадастровий номер :01:054:0452, яка знаходиться на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ДП №134506, виданого Мишуринрізькою сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 12.03.2001 року на підставі: рішення сесії Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 127-16/ХХІІІ від 06.03.2001 року, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 11,550 га., кадастровий номер :01:054:0452, яка знаходиться на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV- ДП №134506, виданого Мишуринрізькою сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 12.03.2001 року на підставі рішення сесії Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 127-16/ХХІІІ від 06.03.2001 року, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позовних вимог за позовною заявою в останній редакції від 10.02.2022 року, позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_6 померла його мати - ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер його батько- ОСОБА_3 .

Після смерті батьків залишилось три спадкоємці, діти - ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

На день смерті його батьків залишилось майно, яке складається з: земельної ділянки площею 11,5500 га. кадастровий № :01:054:0452, яка знаходиться на території Мишуринрізької сільської ради, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області; будинку АДРЕСА_2 , земельної ділянки 0,50 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , грошових внесків.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер його брат - ОСОБА_5 .

На день смерті мого брата залишилось спадкове майно, яке складається з: Ѕ частки земельної ділянки площею 11,5500 га, кадастровий № :01:054:0452, яка знаходиться на території Мишурінської сільської ради. Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області.

При житті його батько, ОСОБА_3 , та брат ОСОБА_5 заповітів не складали, у встановлений законом строк він спадок не прийняв, хоча фактично користується майном, що залишилось після смерті батьків та брата.

08 грудня 2010 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_10 , звернувся представник ОСОБА_3 і ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , який в поданій заяві посилався на те, що після смерті ОСОБА_3 , залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки (паю), на яке просив видати свідоцтво про право на спадщину. Також заявник в даній заяві повідомив, що крім спадкоємців ОСОБА_3 і ОСОБА_5 інших спадкоємців немає. Таким чином була прихована інформація, що є ще й третій спадкоємець за законом першої черги, позивач - ОСОБА_1 .

08 грудня 2010 року на ім`я спадкоємців: ОСОБА_3 і ОСОБА_5 були видані свідоцтва про право на спадщину, зареєстровані в реєстрі під № 4998 і № 5001. На інше майно свідоцтва про право на спадщину не видавалось.

15 квітня 2016 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене вище майно на ім`я його братів: померлого - ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , який є інвалідом другої групи.

20 травня 2016 року він звернувся до Державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашової Галини Вікторівни з заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно за законом що залишилось від брата.

На час його звернення до нотаріуса спадкоємця за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 , його рідного брата залишилось два спадкоємця, два рідні брати: він ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 .

20 травня 2016 року він звернувся до Державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашової Галини Вікторівни з заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно за законом що залишилось від брата.

20 травня 2016 року Державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашова Галина Вікторівна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій нотаріус вказав, що він у встановлений законом строк (шість місяців з дня смерті) не звернувся з заявою до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини та не мешкав і не був прописаний на момент смерті зі своїм братом.

Одночасно йому було запропоновано звернутись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

15 квітня 2016 року Верхньодніпровською нотаріальною конторою за реєстрові № 726 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене вище майно на ім`я іншого брата померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , 1989 року народження, який є інвалідом другої групи.

Звернувшись до державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Наілі Глібовни з заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно за законом що залишилось від батька він отримав відмову.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори, т.в.о завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області , комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровські області про визнання права власності і визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкуванняя за законом право власності на Ѕ частину житлового будинку садибного типу загальною площею 62.8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами розташованого на земельній ділянці площею 0.50 га., за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено

Судом встановлено факт, що ОСОБА_9 вступив у володіння та управління майном, що залишилось після смерті батька ОСОБА_3 , тому вважається таким, що прийняв спадщину в розумінні положень ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР.

Суд вважав, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5 поважними.

Також відповідно до матеріалів спадкової справи № 170/2016 від 12 квітня 2016 року, відкритою Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5 встановлено, що із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 звернувся представник відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , на підставі доручення від 11.04.2016 року, та просив видати свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки (паю). Також повідомив, що крім нього інших спадкоємців за законом немає, тобто в даному випадку також, представником відповідача від нотаріуса була прихована інформація про наявність ще одного спадкоємця даної черги. 15.04.2016 року відповідачем було отримано свідоцтво про право на спадщину Ѕ частину земельної ділянки загальної площі 11,5500 га, кадастровий номер 1087000:01:054:0452.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Малашовою Г.В. Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 08 грудня 2010 року за реєстровим № 4998 і № 5001 (спадкова справа № 605/2010), спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна громадянина ОСОБА_3 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син - ОСОБА_3 - 1/2 частка, та його син ОСОБА_1 - Ѕ частка земельної ділянки площею 11,550 га. кадастровий номер :01:054:0452.?

Згідно Свідоцтво про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Малашовою Г.В. Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 15 квітня 2016 року за реєстровим № 726 (спадкова справа № 170/2016), спадкоємцем указаного у цьому свідоцтві майна громадянина ОСОБА_5 , 1970 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його брат - ОСОБА_3 - Ѕ частка земельної ділянки площею 11,550 га. кадастровий номер :01:054:0452.

Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з:

- земельної ділянки площею 0,50 га, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , на підставі Рішення Виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради народних депутатів від 15.03.1996 року № 13,

- земельної ділянки площею 11,550 га, кадастровий номер :01:054:0452, яка знаходиться на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ДП №134506, виданого Мишуринрізькою сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 12.03.2001 року на підставі рішення сесії Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 127-16/ХХІІІ від 06.03.2001 року, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином суд дійшов висновку, що вданому випадку позивачем обраний невірний спосіб порушеного права та відмовлено у задоволенні позовних вимог, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач і представник позивача не з`явились, представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність, згідно якого останній підтримує позовні вимоги підтримали в повному обсязі

Відповідач і представник відповідача, в судове засідання не з`явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що позивач протягом встановленого законом шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини без поважних причин не подав, тому вважається таким що не прийняв спадщину. В квітні місяці 2016 року позивач зі своєю сім`єю самовільно вселився в житловий будинок, який належить відповідачеві, інвалідові другої групи, таким чином фактично заволодів будинком та грошовими коштами померлого батька. Даним позовом позивач має намір заволодіти земельною ділянкою, останнім майном свого рідного брата, інваліда другої групи. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори,т.в.о. завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Трощій Наіля Галібівна і Верхньодніпровської міської рада в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли виник спір із спадкових правовідносин . Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено внесення змін до свідоцтва про право на спадщину і визнання права власності на спадкове майно,. Дані способи захисту порушених прав передбачені ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивача , ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть.

На день смерті його батька позивача залишилось спадкове майно яке складається з

- земельної ділянки (паю) кадастровий номер :01:054:0452, площею 11.5500 га,. яка знаходиться на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області;

- будинку АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки 0.50 га, розташованої за адресою АДРЕСА_2 ;

- грошових внесків.

Після смерті батьків позивача залишилось три спадкоємці, діти ОСОБА_6 ,. і ОСОБА_3 : ОСОБА_5 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

08 грудня 2010 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Із заявою про прийняття спадщини 08.12.2010 року звернувся представник ОСОБА_3 , і ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , який в поданій заяві посилався на те, що після смерті ОСОБА_3 , залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки (паю), на яке просив видати свідоцтво про право на спадщину. Також заявник в даній заяві повідомив, що крім спадкоємців ОСОБА_10 , і ОСОБА_5 , інших спадкоємців немає. Таким чином заявником була прихована інформація про те, що є ще третій спадкоємець за законом першої черги, позивач ОСОБА_1

08.12.2010 року на ім`я спадкоємців ОСОБА_3 , і ОСОБА_5 , були видані свідоцтва про право на спадщину, зареєстровані в реєстрі під № 4998 і № 5001. На інше майно свідоцтва про право на спадщину не видавались.

04.08.2016 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 ,. до державного нотаріуса першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори т.в.о. завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної звернувся позивач, на що отримав відмову. Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 06.10.2016 року при огляді справи № 605/2010 на майно померлого ОСОБА_3 було виявлено що 08.12.2010 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори за реєстровими № 5001 і № 4998 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку на ім`я синів померлого: ОСОБА_3 і ОСОБА_5 . ОСОБА_1 на день смерті з померлим зареєстрованим не був, заяву про прийняття спадщини не подав, але мав на руках ощадні книжки, виписані на ім`я померлого. Згідно законодавства, що діяло на день смерті батька, вважається фактом прийняття спадщини належність на руках документів, що підтверджують право власності на майно. Тобто ОСОБА_3 , спадщину прийняв, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та матеріалами спадкової справи № 605/2010.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер брат позивача - ОСОБА_5 ., що підтверджується копією свідоцтва про смерть

Останні роки та на час смерті ОСОБА_5 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ;

На день смерті його ОСОБА_5 , залишилось спадкове майно, яке складається з:

-1/2 частки земельної ділянки (паю) кадастровий номер :01:054:0452.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 170/2016 від 12 квітня 2016 року, відкритою Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5 встановлено, що із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 ,. звернувся представник відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , та просив видати свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки (паю). Також повідомив, що крім нього інших спадкоємців за законом немає, тобто в даному випадку також, представником відповідача від нотаріуса була прихована інформація про наявність ще одного спадкоємця даної черги. 15.04.2016 року відповідачем було отримано свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки (паю) кадастровий номер :01:054:0452. Тобто, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , оформлена спадщина відповідачем у справі.

За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори, т.в.о завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області , комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровські області про визнання права власності і визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину житлового будинку садибного типу загальною площею 62.8 кв.м., з господарськими будівлями і споруда розташованого на земельній ділянці площею 0.50 га., за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В задоволенні позовних вимог відмовлено, виходячи з того,що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (стаття 1278 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1280 ЦК України встановлено, що якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємці як за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину.

Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину вносяться нотаріусом до Спадкового реєстру (підпункт 2.2.3 пункту 2.2 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року № 1810/5).

Порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України, де зазначено що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Отже, застосування цього правила є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтва про право на спадщину з`являться інші спадкоємці.

У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним.

У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією.

За таких обставин, передбачений статтею 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, який в постанові від 13 листопада 2019 року (судова справа № 758/5329/15) відзначив, що передбачений статтею 1300 ЦК порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців.

У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним.

Звертаючись з вимогою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, слід зважати на те, що сторона у спірних правовідносинах не позбавляється права на спадкування, проте її частка змінюється.

Таким чином, у зазначених спірних правовідносинах визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними є неналежним способом захисту своїх прав, а обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування свідоцтва про право на спадщину, виданого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою від 15 квітня 2016 року за реєстровим № 726 (спадкова справа № 170/2016), де зазначено, що спадкоємцями указаного у цьому свідоцтві майна громадянина ОСОБА_5 , 1970 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його братом - ОСОБА_3 - 1/2 частка, оскільки попередні свідоцтва були видані без урахування ще одного спадкоємця який прийняв спадщину за рішенням суду, оскільки даний спосіб захисту прав є неналежним. Оскільки із досліджених спадкових справ, відкритих після смерті ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , видавались свідоцтва про право на спадщину після кожного із спадкодавців, тому зміни повинні вноситись до обох свідоцтв про право на спадщину, а не скасовуватись одне свідоцтво про право на спадщину, а до другого вноститись зміни.

Вирішуючи позовні вимоги в частині внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину, виданого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою від 08 грудня 2010 року за реєстровим № 4998 і № 5001 (спадкова справа № 605/2010) суд виходить з наступного.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року , ухваленим по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори, т.в.о завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровські області про визнання права власності і визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яке набрало законної сили - позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , задоволено частково.

Даним рішенням встановлено, що позивач ОСОБА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , вступив в управління та володіння майном, яке залишилось після смерті батьків. Також даним рішенням встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5 поважними та за ним визнано право власності на частину майна, яке іншим спадкоємцем не успадковане.

Згідно оглянутих спадкових справ № 605/2010, відкритої після смерті ОСОБА_3 № 170/2016, відкритої після смерті ОСОБА_5 , вбачається, що позивач звертався із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті батька та після смерті брата, але йому було відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку із пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини. Наслідком таких відмов стало звернення позивача , ОСОБА_1 , із позовом про визнання права власності і визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З оглянутих спадкових справ судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , не звертався до нотаріуса із заявою про внесення змін до виданих свідоцтв про право на спадщину і не отримав відмову, тому такі позовні вимоги на думку суду є передчасними, оскільки судом не встановлено тих обставин, що права позивача порушені. Тому позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Крім того зміни повинні вноситись не до обох свідоцтв про право на спадщину, виданих після смерті ОСОБА_3 ,. а лише до свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого в реєстрі за № 5001, виданого його сину ОСОБА_3 . Так як спадкоємець ОСОБА_5 , помер, після його смерті відкрилась спадщина та видане свідоцтво про право на спадщину. І я к вже зазначалось вище зміни повинні вноситись, до свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 від 15.04.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 986, а не до свідоцтва від 08.12.2010 року зареєстрованого за номером 4998. Відповідно і розміри частки земельної ділянки кадастровий номер :01:054:0452, площею 11.5500 при внесенні змін мають бути зовсім іншими ніж ті, яка зазначені позивачем у позовних вимогах

Позовні вимоги про визнання за позивачем та відповідачем права власності на Ѕ частину спадкових земельних ділянок також задоволенню не підлягають, оскільки при внесенні змін до свідоцтв про право на спадщину, видаються нові свідоцтва про право на спадщину, які є підставою для реєстрації права власності на майно зазначених в них осіб.

Крім того, як вбачається із матеріалів цивільної справи, доказів того, що земельна ділянка 0.50 га, розташованої за адресою АДРЕСА_2 (присадибна земельна ділянка) була приватизована спадкодавцем та на неї видавались свідоцтва про право на спадщину немає.

Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом визнане право власності на Ѕ частину житлового будинку садибного типу загальною площею 62.8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0.50 га.,. за адресою АДРЕСА_2 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 . таким чином отримавши у власність частину домоволодіння позивач наділений правом і отримати у власність частину присадибної земельної ділянки, шляхом розробки технічної документації на належну йому частину земельної ділянки. Тобто для визнання права власності на Ѕ частину присадибної земельної ділянки площею 0.50 га, розташованої за адресою АДРЕСА_2 передбачений інший позасудовий спосіб реалізації позивачем своїх прав.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку. що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволені позовних вимог, відповідно до ст.. 141 ЦПК України понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідачем не відшкодовуються і покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

У задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , представник позивача, ОСОБА_2 , адреса для листування АДРЕСА_4 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_5 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори,т.в.о. завідувача Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Трощій Наіля Галібівна, 51600 вул. Дніпровська, 56 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, і Верхньодніпровська міська рада, 51600 пр. Шевченка, 21 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, , про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити в повному обсязі.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення складений 21.12.2022 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 30.12.2022 року

Дата набрання законної сили 21.01.2023 року