01.11.2022 Справа № 756/3925/22
Унікальний номер судової справи 756/3925/22
Номер провадження 2/756/3639/22
01 листопада 2022 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Банасько І.М.,
за участю секретаря судових засідань Слуцького О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування майнової шкоди,
Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Вітківську Ю.М. звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (надалі - ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.»), ОСОБА_2 , в якому просять суд: стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» страхове відшкодування у розмірі 58 896,68 грн, та стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 189,60 грн.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні даного кримінального правопорушення встановлена ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2021 року у справі № 359/9646/20.
Цивільна - правова відповідальність винної особи у скоєнні ДТП ОСОБА_2 застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», страховий поліс № АО/3739179 від 09.05.2020 року.
Власником транспортного засобу «ВАЗ 211440», д.н.з. НОМЕР_2 , який під час ДТП зазнав пошкоджень є ОСОБА_1 .
Позивач звернулась до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 10.08.2021 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» повідомила ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування на її користь, посилаючись на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2021 року у справі № 359/9646/20, за змістом якої ОСОБА_2 зобов`язується відшкодувати потерпілому завдану шкоду у розмірі 10 000,00 грн протягом одного року, тобто до 31.12.2021 року.
З метою досудового врегулювання спору позивач на адресу ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» направляла претензію щодо виплати страхового відшкодування. Відповідь на дану претензію страховиком не було надано.
Враховуючи розмір оціненої шкоди відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, позивач вважає, що з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу КТЗ у розмірі 58 896,68 грн.
Страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2022 року справу передано на розгляд судді Банасько І.М.
Ухвалою суду від 08.06.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 16.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено до судового розгляду, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 01.11.2022 року представник позивача - адвокат Вітківська Ю.М. надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заперечень щодо заочного розгляду справи не подано.
Відповідач 1 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» явку уповноваженого представника у судове засіданні не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надав.
Відповідач 2 ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надав.
Окрім того, відповідачами у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін і дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області (справа № 359/9646/20) дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , який порушив п.п. 2.3 (Б), 10.1, 16.13 ПДР України. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України
У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» за договором (полісом) № АО/3739179 від 09.05.2020 року.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 власником транспортного засобу «ВАЗ 211440», д.н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1
Позивач ОСОБА_1 , як власник пошкодженого автомобіля, зверталася до відповідача ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай.» із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, пошкодженням транспортного «ВАЗ 211440», д.н.з. НОМЕР_2 .
Згідно листа начальника управління з питань врегулювання збитків ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» Дуганова О.М. вих. № 51-5736 від 10.08.2021 року повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, посилаючись на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2021 року по справі №359/9646/20, згідно якої ОСОБА_2 зобов`язався відшкодувати завдану шкоду спричинену у результаті ДТП в повному обсязі, у страховика відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_2 не позбавлений права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, що у свою чергу додасть додаткових витрат для ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» у вигляді подвійного стягнення, що є неприпустимим з огляду на приписи ст. 61 Конституції України.
Судом встановлено, що на момент розгляду справи шкода, завдана позивачу у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу, відшкодована не була, оскільки доказів на спростування вказаної обставини матеріали справи не містять.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
В силу ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з положенням п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Матеріалами справи доведений факт про те, що на виконання ст. 33, 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач зверталася до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» з приводи виплати страхового відшкодування. Проте, відомості про проведення виплати страхового відшкодування позивачу матеріали справи не містять та відповідачем відповідних доказів не надано.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП у сумі 5 189,60 грн суд виходить з наступного.
Аналіз статті 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Отже, відповідач ОСОБА_2 в силу статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка ним одержана або буде одержана від страховика.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 496,20 грн, а з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 496,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 76 - 81, 89, 141, 263-265, 280-282, 354 - 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія«Ю.Ес.Ай», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування майнової шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 189,60 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено та підписано - 01.11.2022.
Суддя І.М. Банасько