Справа № 307/3917/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2022 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Чекан В.В., яка діє в інтересах приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», про ухвалення додаткового рішення в справі №307/3917/20 у справі за приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року, головуючий суддя Бряник М.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Закараттяобленерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПрАТ «Закарпаттяобленерго» звернулося до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» суму боргу за спожиту електроенергію в розмірі 293,30 (двісті дев`яносто три) гривні 30 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» 218 (двісті вісімнадцять) гривень 19 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Закарпаттяобленерго» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02.11.2021 року приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» залишено без задоволення. Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року залишено без змін.

До Закарпатського апеляційного суду надійшла заява від Чекан В.В., яка діє в інтересах приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.

Заява підлягає задоволенню із таких мотивів.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до заяви про розподіл судових витрат №06-2021/28 від 22.06.2021 р. було додано копію рахунку від 11.05.2021 р. за №16 та оригінал платіжного доручення від 13.05.3032 р. за №4142.

У акті виконаних робіт (надання послуг) №25/21 від 12 листопада 2021 року визначено розмір наданих адвокатом послуг (правнича допомога) в суді апеляційної інстанції - 5 000 грн.

Згідно з частиною 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судової збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Про пропорційність відшкодування інших судових витрат, зокрема, на правову допомогу, зазначено у п.п. 90, 91 постанови Верховного Суду від 27.10.2022 справі №360/3253/20.

В акті виконаних робіт (надання послуг) від 12.11.2021 визначено розмір наданих послуг (правнича допомога) на суму 5 000 грн. внаслідок чого затрачено адвокатом 10,5 годин робочого часу.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Закарпаттяобленерго" 5 000, 00 (п`ять тисяч) грн.

00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 270,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Чекан В.В., яка діє в інтересах приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Закарпаттяобленерго" 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 27 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді