Справа № 453/1124/15-ц Головуючий у 1 інстанції Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/811/2777/21 Доповідач в 2 інстанції Шеремета Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з участю третьої особи: Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця, ОСОБА_6 , яка 14 грудня 2012 року в Крушельницькій сільській раді Сколівського району Львівської області склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 . Стверджує, що після смерті ОСОБА_6 звернувся до державного нотаріуса із завою про оформлення права власності на спадщину, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на вищезазначений будинок та господарські споруди. Зазначає, що спадкоємці першої черги за законом не заперечують щодо прийняття ним спадщини. Вказує, що при виготовленні технічного паспорта на житловий будинок виявилося, що веранда «а1» загальною площею 15.6 кв.м. побудована самочинно, однак є складовою частиною житлового будинку та невід`ємною його частиною, не порушує права інших осіб, оскільки побудована на земельній ділянці площею 0.9 га по АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування житлового будинку. З наведених підстав просить визнати за ОСОБА_3 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом на майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , зазначеного в технічному паспорті під літ. А-1, загальною площею 85.8 кв.м. та самочинно побудовану веранду літ. «а1», загальною площею 15.6 кв.м. з господарськими будівлями, а саме: сарай літера «Б», сарай літера «В», убиральня літера «Г», навіс літера «Д», навіс літера «Е», після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок під літ. А-1 загальною площею 85,8 м2, житловою площею 29,9 м2, веранду під літ. а1 загальною площею 15,6 м2 з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабці, ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що зареєстрований та постійно проживає у будинку АДРЕСА_1 , який належав його матері, ОСОБА_6 . Зазначає, що він прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем. Вказує, що він є особою з інвалідністю 2 групи довічно, відтак незалежно від наявності заповіту йому належить обов`язкова частка у спадщині, яка становить половину частки, що належала б йому у разі спадкування за законом, тобто, він мав би успадкувати 1/6 частину спадкового майна. Вважає, що заповіт вимагає окремого дослідження та вивчення, оскільки з його змісту вбачається, що ОСОБА_6 заповідає в рівних частках, однак чомусь меншим шрифтом зазначено лише одного спадкоємця ОСОБА_3 . Наголошує, що позивач приховав від суду наявність ще одного спадкоємця, не залучивши його до участі у справі, що є порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. З наведених підстав просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Стаття 294 ЦПК України (в редакції чинній на день ухвалення рішення суду) передбачала, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції чинній на день подання апеляційної скарги) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України (в редакції чинній на день подання апеляційної скарги) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України (в редакції чинній на день подання апеляційної скарги)учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 ст. 358 ЦПК (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України (в редакції чинній на день подання апеляційної скарги) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язок; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був залучений до розгляду справи, однак 27 липня 2021 року надіслав на адресу Сколівського районого суду Львівської області апеляційну скаргу на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року, покликаючись на те, що оскаржуваним рішенням суду порушено його право на отримання обов`язкової частки в спадщині.

До апеляційної скарги долучено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, мотивуючи її тим, що суд вирішив питання про його права, свободи та інтереси, не залучивши його до розгляду справи, а про оскаржуване рішення суду він дізнався випадкового в липні 2021 року, отримавши його на свій запит.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 отримала копію рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року 06 липня 2021 року, що підтверджується розпискою про видачу копії рішення суду (а.с. 46).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року.

Поновляючи строк на апеляційне оскарження колегія суддів виходила з того, що апелянта не було залучено до розгляду справи, однак він вважає, що суд вирішив питання про його права та обов`язки, оскільки він є спадкоємцем спірного майна, який має гарантоване законодавством право на обов`язкову частку в спадковому майні, незалежно від наявності заповіту.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення суду 12 грудня 2016 року, що підтверджується розпискою про отримання такої на заяві про видачу копії рішення суду (а.с. 43).

Відтак, про ухвалення Сколівським районним судом Львівської області 01 жовтня 2015 року рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з участю третьої особи: Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом апелянту було відомо ще 12 грудня 2016 року.

На думку колегії суддів, подання ОСОБА_1 апеляційної скарги після спливу п`яти років та дев`яти місяців після ухвалення рішення суду та після спливу чотирьох років і семи місяців після того, як йому стало відомо про таке, свідчить про те, що апелянт не вживав передбачених процесуальним законодавством заходів щодо оскарження рішення суду та не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду в строки, передбачені ЦПК України.

Частиною 2 статті 358 ЦПК України передбачено можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, у випадку подання апеляційної скарги особою, не залученою до участі в справі, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, однак таке можливе за наявності поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Оцінивши поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів прийшла до висновку про те, що зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року, зважаючи на його обізнаність про оскаржуване рішення ще у грудні 2016 року, не є поважними, а відтак, відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими щодо їх поважності, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України».

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Однак якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від суді вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року підлягає до закриття.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з участю третьої особи: Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Ухвала складена 20.05.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк