Справа № 683/566/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/566/22, №2/683/483/2022 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:001:0031, що розташована в с. Загірне Хмельницького району Хмельницької області.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ №026466, виданого 01 квітня 2002 року на підставі рішення Баглаївської сільської ради народних депутатів за №2 від 02 липня 2001 року, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Загірне Хмельницького (колишнього Старокостянтинівського) району Хмельницької області.

На момент видачі їй вищезазначеного Державного акта вона мала прізвище « ОСОБА_2 », оскільки 12 червня 2001 року одружилась та змінила дівоче прізвище « ОСОБА_3 » на прізвище чоловіка - « ОСОБА_2 ».

Однак, Державний акт видано на її дівоче прізвище « ОСОБА_3 », що перешкоджає їй вільно володіти та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою.

Оскільки внести будь-які зміни у Державний акт не можливо, тому на підставі ст.392 ЦПК України просить суд визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,60 га, кадастровий номер :04:001:0031, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Загірне Хмельницького (колишнього Старокостянтинівського) району Хмельницької області.

Зазначена земельна ділянка була передана ОСОБА_1 на підставі рішення Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №2 від 02 липня 2001 року.

Зі змісту вищезазначеного Державного акта вбачається, що ім`я власника земельної ділянки зазначено як « ОСОБА_4 », тоді як на момент видачі Державного акта ім`я власника земельної ділянки було « ОСОБА_1 ».

Факт належності спірної земельної ділянки саме ОСОБА_1 підтверджується наявністю у неї оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ХМ №026466 від 01 квітня 2002 року; свідоцтвом про одруження позивачки серії НОМЕР_1 від 12 червня 2001 року, згідно якого 12 червня 2001 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2 ; паспортними даними заявниці, згідно яких вона є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 04 лютого 2022 року, згідно якого власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0031 є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пунктах 106-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) вказано, що відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

За змістом ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України).

Згідно із ч..1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що відповідно до ст.328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічну правову позицію висловив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 920/615/16.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст.392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17, від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.

Досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,60 га, кадастровий номер :04:001:0031, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Загірне Хмельницького району Хмельницької області.

Вказану земельну ділянку вона набула у встановленому законом порядку і її право власності підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ №026466 від 01 квітня 2002 року.

Однак, враховуючи, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ №026466 від 01 квітня 2002 року помилково вказано дівоче прізвище власника земельної ділянки, через що право власності позивачки оспорюється, відсутність можливості в позасудовому порядку внести зміни в правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також враховуючи наявність достатніх доказів, які свідчать, що спірна земельна ділянка належить саме позивачці, суд на підставі ст.392 ЦК України вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,60 га, кадастровий номер :04:001:0031, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Загірне Хмельницького району Хмельницької області.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, ст.392 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,60 га, кадастровий номер :04:001:0031, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Загірне Хмельницького району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: вул. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Текст рішення складено 19 травня 2022 року.

Суддя: