Номер провадження: 22-ц/813/8326/22 Головуючий у 1-й інстанції: Гуревський В.К.
Єдиний унікальний номер судової справи:521/9039/22 Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

секретар Куріньова Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2022 року, постановлену у складі судді Гуревського В.К. у справі №521/9039/22 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Зміст скарги та її обґрунтування.

22 червня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Мандзюк Ольгу Дмитрівну звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просив визнати дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) щодо відкриття виконавчого провадження ВП №61496332 неправомірними; визнати протиправними та скасувати у ВП №61496332:

- постанову від 12 березня 2020 року про відкриття виконавчого провадження;

- постанову про розшук майна боржника від 08 квітня 2020 року;

- постанову від 20 січня 2021 року про арешт коштів боржника;

- постанову від 13 вересня 2021 року про арешт майна боржника.

Обґрунтовуючи вимоги скарги зазначав, що 13 вересня 2021 року було затримано транспортний засіб, який належить йому на праві власності, автомобіль марки OPEL реєстраційний номер НОМЕР_1 у зв`язку з розшуком Другого Малиновського ВДВС м. Одеси. Із відповіді відділу державної виконавчої служби надану 06 жовтня 2021 року на адвокатський запит він дізнався, що у вказаному відділі на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №521/17774/17, виданий Малиновським районним судом міста Одеси від 22.05.2018 року, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21.08.2017 року в розмірі 31848,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., а всього 32488,00 грн.

Заявник ОСОБА_1 зазначив, що за результатами перевірки обліково-статистичних даних автоматизованої системи документообігу Малиновського районного суду м. Одеси судові справи за участю ОСОБА_1 зареєстрованими не значаться, а згідно даних сайту судова влада сторонами по справі №521/17774/17 року є інші особи, де позивачем є ОСОБА_3 , а відповідачем є ОСОБА_4 . Крім того, вказує на те, що у виконавчому листі зазначена адреса місця проживання ОСОБА_1 , де він ніколи не був зареєстрований.

Не зважаючи на те, що зареєстрованим місцем проживання

ОСОБА_1 є адреса:

АДРЕСА_1 , що підтверджується даними його паспорту серії НОМЕР_2 , державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 12.03.2020 року відкрив виконавче провадження №61496332 з виконання виконавчого листа №521/17774/17, виданого 22.05.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси.

ОСОБА_1 вважає, що виконавчий документ прийнято до виконання поза межами компетенції державного виконавця, оскільки при відкритті виконавчого провадження не дотримано приписів ч.4 ст.4, 5, ст.18, 24 Закону України Про виконавче провадження, а відтак державний виконавець не мав права здійснювати будь-які виконавчі дії щодо виконання виконавчого листа №521/17774/17.

Зазначає, що державний виконавець в силу закону наділений можливістю отримати відомості про місце знаходження особи - боржника та був зобов`язаний при відкритті виконавчого провадження пересвідчитися у наявності своєї компетенції на примусове виконання рішення за місцем знаходження боржника, перевірити повноваження стягувача на подання заяви про примусове виконання виконавчого документа, перевірити наявність змісту судового рішення у Єдиному реєстрі судових рішень, на підставі якого був виданий виконавчий лист.

Одночасно заявник подав заяву про поновлення строку на оскарження постанов виконавчого провадження ВП №61496332, посилаючись на те, що причина пропуску процесуального строку є поважною, оскільки свідчить про наявність об`єктивних обставин, а саме оскарження дій державного виконавця в порядку адміністративного судочинства, в якому йому було відмовлено у відкритті провадження.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2022 року з урахуванням ухвали від 12 вересня 2022 року про виправлення описки, поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМю (м.Одеси).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 61496332 неправомірними. Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця у ВП №61496332 про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2020 р., постанову про розшук майна боржника від 08.04.2020 р., постанову про арешт коштів боржника від 20.01.2021 р., постанову про арешт майна боржника від 13.09.2021 р.

Висновок суду першої інстанції мотивовано тим, що державний виконавець не мав законних підстав приймати до свого провадження виконавчий документ та здійснювати будь-які виконавчі дії щодо його виконання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду, начальник Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеси) В. Войтенко подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його скарги на дії державного виконавця у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке полягає в наступному. 12 березня 2020 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №61496332 з примусового виконання виконавчого листа №521/17774/17, виданого 22.05.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 21.08.2017 року в розмірі 31848,00 грн., а також витрат по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., а всього 32488,00 грн. Виконавчий лист було пред`явлено до виконання стягувачем, шляхом направлення на поштову адресу відділу засобами поштового зв`язку разом із заявою стягувача від 20.02.2020 року. Згідно з положеннями ст.ст.3,4,24-27 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2020 року №61496332, копії якої направлено сторонам. При цьому наголошує на тому, що державний виконавець здійснив усі дії щодо відкриття виконавчого провадження та примусового виконання рішення у чіткій відповідності до вимог закону, у визначений спосіб і порядок, а висновок суду першої інстанції щодо недотримання державним виконавцем положень ЗУ Про виконавче провадження не містить конкретних норм закону які порушені виконавцем. Вказує, що твердження суду першої інстанції про те, що державний виконавець не мав законних підстав приймати до свого провадження виконавчий документ та здійснювати будь-які виконавчі дії є хибними, оскільки виконавчий лист

№521/17774/17 було пред`явлено за місцем проживання боржника, адреса якого входить до адміністративних меж Малиновського району м. Одеси та відповідно до дислокації підвідомча саме Малиновському ВДВС; заява на примусове виконання рішення підписана безпосередньо стягувачем, а не його представником, і в такому випадку підтвердження повноважень стягувача законом не передбачено, як не передбачено і перевірку державним виконавцем наявності змісту судового рішення у Єдиному реєстрі судових рішень, на підставі якого був виданий виконавчий лист.

Поміж іншим вважає, що підстави та мотиви скарги ОСОБА_1 вказують на обрання ним неналежного способу захисту, оскільки в даному випадку відповідним способом захисту своїх прав було б звернення боржника до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Позиція учасників справи на стадії апеляційного перегляду справи.

Заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа, ОСОБА_2 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, хоча були в установленому законом порядку повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. На електронну адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 , адвоката Мандзюк О.Д. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони заявника.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін у справі, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи.

Із матеріалів справи та наданих до апеляційного суду копій виконавчого провадження №61496332, вбачається, що 22.05.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду від 28 лютого 2018 року у цивільній справі №521/17774/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21 серпня 2017 року в розмірі

31848,00 грн, також витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., а всього 32488,00 грн (а.с.30) Місцем проживання ОСОБА_1 у виконавчому листі зазначено адресу: АДРЕСА_2 .

20.02.2020 року ОСОБА_2 подала через засоби поштвого зв`язку начальнику Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву, в якій просила прийняти на примусове виконання виконавчий лист №521/17774/17, разом з відкриттям виконавчого провадження просила накласти арешт на майно боржника. ОСОБА_2 зазначила в заяві, що виконавчий лист пред`явлено за місцем фактичного проживання боржника, а саме: АДРЕСА_2 (а.с.29)

На цій підставі старший державний виконавець Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеси) Троснікова Н.В. винесла постанову від 12 березня 2020 року про відкриття виконавчого провадження

№ 61496332 з примусового виконання виконавчого листа №521/17774/17 виданого 22.05.2018 р. Малиновським районним судом м. Одеси. В цей же день державним виконавцем було здійснено запит до відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані щодо ОСОБА_1 ; здійснено перевірку майнового стану боржника.

20.03.2020 року на запит про зареєстровані за боржником транспортні засоби отримано відповідь про те, що за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби: OPEL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_3 ; MITSUBISHI, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; OPEL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_5 .

08.04.2020 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

20.01.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Матеріалами справи також підтверджується, що 03.09.2021 року транспортний засіб, марки Опель Омега д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 було затримано у зв`язку з розшуком Другого Малиновського ВДВС м.Одеси у межах ВП 61496332.

13.09.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Водночас, суд першої інстанції з`ясував, що за результатами перевірки обліково - статистичних даних автоматизованої системи документообігу Малиновського районного суду м. Одеси КП Д-3 судові справи за участю ОСОБА_1 станом на 23.09.2021 рік не значаться.

Також судом з`ясовано, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 (згідно з відомостями зазначеними у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області) з 1992 року є адреса: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з правомірністю постанови про відкриття виконавчого провадження №61496332 та проведенням по ньому дій примусового характеру ОСОБА_1 звернувся з цією скаргою до суду.

Мотиви апеляційного суду та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини.

У цій справі скаржник вважає, що державний виконавець Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не мав законних підстав приймати до свого провадження виконавчий документ №521/17774/17 та здійснювати будь-які виконавчі дії по його виконанню.

Правовідносини та повноваження органів державної виконавчої служби щодо примусового виконання судових рішень врегульовуються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016 р. ( далі - Закон №1404).

Так, у відповідності до вимог ст. 3 Закону №1404, визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, зокрема, шляхом винесення постанов (ч.1 ст.13 Закону №1404).

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1404, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За ч.5 ст.26 Закону №1404 передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого, у якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.7 ст.26 вказаного закону у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно ст.56 Закону №1404 арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частиною 1 ст. 28 Закону №1404 встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Системний аналіз викладених норм матеріального права свідчить про те, що виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі.

Як свідчать матеріали справи державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №61496332 за виконавчим листом №521/17774/17, виданим Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 31848,00 грн. та судових витрат в сумі 640,00 грн., який був пред`явлений стягувачем до виконання за місцем проживання боржника, яке збігається з адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі (адреса:

АДРЕСА_2 ).

Зважаючи на викладені норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи про те, що у даному конкретному випадку у державного виконавця не було підстав для додаткового підтвердження місця проживання боржника є слушними, а висновки суду першої інстанції про те, що державний виконавець був зобов`язаний при відкритті виконавчого провадження пересвідчитися у наявності своєї компетенції на примусове виконання рішення за місцем знаходження боржника є такими, що не відповідають вище наведеним нормам матеріального права.

Таким чином, зважаючи на те, виконавчий документ №521/17774/17 було пред`явлено за місцем проживання боржника, адреса якого входить до адміністративних меж Малиновського району м. Одеси та відповідно до дислокації підвідомча саме цьому відділу, висновок суду першої інстанції про те, що виконавчий документ пред`явлено стягувачем не за підвідомчістю (не за місцем виконання) є помилковим.

Хибними є висновки суду першої інстанції і щодо того, що державний виконавець зобов`язаний був перед відкриттям виконавчого провадження перевірити зміст судового рішення у Єдиному реєстрі судових рішень, на підставі якого був виданий виконавчий лист, оскільки такого обов`язку вище наведені норми матеріального права не передбачають.

Пунктом 3 розділу III Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5 визначено, що до заяви про примусове виконання рішення, яку подає представник стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

Отже, закон не зобов`язує здійснювати державним виконавцем перевірку повноважень стягувача, який особисто подає заяву на примусове виконання виконавчого документа, а тому не вчинення державним виконавцем вищенаведених дій не може бути визнано судом як порушення відповідачем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з наведених норм матеріального права, конкретних обставин цієї справи, апеляційний суд вважає, що підстави які б свідчили про протиправність дій державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа 521/17774/17 відсутні.

Застосування судом першої інстанції правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №380/7750/20 в даній справі є некоректним, оскільки обставини справ є різними.

Так, Верховний Суд у контексті спірних правовідносин вказаної справи, виходив з того, що приватний виконавець отримавши заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, в якому, як і в указаному виконавчому документі, зазначено дві різні адреси боржника, не міг не звернути уваги, що ці адреси, якщо вирішувати питання про прийняття до виконання цього виконавчого документа, відсилають до різних виконавчих округів (Львівська область та місто Київ відповідно), а тому виникає потреба з`ясування місця проживання боржника як умови прийняття виконавчого документа до примусового виконання приватним виконавцем, територіальним округом якої є місто Київ.

В цій же справі у державного виконавця, який отримав заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 521/17774/17, в якій адреса місця проживання боржника ( АДРЕСА_2 ) збігалася з адресою місця проживання боржника, яка зазначена в указаному виконавчому документі, і за адміністративними межами входила до Малиновського району м. Одеси, не було підстав для додаткового з`ясування місця проживання боржника.

Приймаючи до уваги викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Повний текст постанови складено 05.12.2022 року.

Керуючись ст.ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом 30 днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: Л.П. Воронцова

О.М. Полікарпова