10.10.2022 Єдиний унікальний номер 205/2189/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/2189/21
Номер провадження 2/205/1536/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 12.11.2016 року ОСОБА_1 , підписанням анкети-заяви приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (далі Банк). На підставі вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms складають між нею та Банком кредитний договір (далі - Договір). Також відповідно до умов та правил клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 18.12.2020 року складає 19 459,76 грн., з яких: 13 590,26 грн. заборгованість за кредитом, 5 869,50 грн. заборгованість по відсоткам, 0 грн. штраф.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 459,76 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача 19.04.2021 року надійшов відзив на позов, в якому ОСОБА_1 заперечувала проти позову. Заперечення обґрунтовано тим, що Договір не було укладено, оскільки у відповідача виникли сумніви щодо дійсності особистого підпису в анкеті-заяві. Також в заяві відсутня інформація про намір відповідача отримати кредит. Витяг з умов та правил надання банківських послуг відповідач також не підписувала, тому неможливо встановити редакцію умов та тарифів саме на дату, начебто, здійснення правочину, зазначену позивачем. Окрім того, відповідач вказала, що розрахунок не є бухгалтерською документацією, тому не підтверджує заборгованість. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні позовних вимог Банку.

Ухвалою суду від 27.05.2021 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково, витребувано у позивача оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, що підписаний 12.11.2016 року ОСОБА_1

16.07.2021 року від представника позивача надійшли заперечення на відзив ОСОБА_1 . Заперечення полягають в тому, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під розпис факт ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладених на сайті Банку. Відповідач отримала кредитну картку, користувалася кредитними коштами, тобто погодилася з умовами, що діяли на момент зняття коштів, тому повинна сплачувати проценти за користування кредитом. Також на підтвердження вірності розрахунку позивач надав банківську виписку, яка є первинним бухгалтерським документом. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 05.11.2021 року за клопотанням ОСОБА_1 призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 21.02.2022 року провадження поновлено для вирішення клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для експертизи.

У судовому засіданні 28.04.2022 року відібрано експериментальні зразки почерку та підпису відповідача, також ОСОБА_1 зазначила, що не надасть вільні зразки підпису та почерку, так як вони не збереглися.

Ухвалою 28.04.2022 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено.

30.06.2022 року з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз цивільна справа повернута у зв`язку з несплатою вартості експертизи ОСОБА_1 та не надання вільних зразків її підпису.

Ухвалою судді від 07.07.2022 року провадження по справі поновлено.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача АТ «Акцент-Банк» - Шкапенко О.В. письмово просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася. Про час, дату, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Матеріали справи містять її клопотання про розгляд справи без участі (а.с.39).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 12.11.2016 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 7 зворотній бік). Відповідно до вказаної анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомлена та згодна, а також примірник якого відповідач отримала шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Підписавши анкету-заяву відповідач зобов`язалася виконувати умови та правила надання банківських послуг.

Згідно з випискою за карткою ОСОБА_1 (а.с.53-59) вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, також частково погашала заборгованість.

Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного Договору, відповідач допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого в неї виникла заборгованість, яка станом на 18.12.2020 року складає 19 459,76 грн., з яких: 13 590,26 грн. заборгованість за кредитом, 5 869,50 грн. заборгованість по відсоткам, 0 грн. штраф. (а.с. 5-7).

Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 13 590,26 грн. суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Так, матеріалами справи встановлено, що кредитна картка відповідача була видана 12.11.2016 року. Згідно довідки банку за лімітами (а.с.60), за кредитним договором б/н від 12.11.2016 року встановлювався кредитний ліміт, який станом у липні 2018 року максимально сягав 14 000 грн.

Окрім того, як встановлено судом з виписки по рахунку ОСОБА_1 , вона активно користувалася кредитними коштами (отримувала готівку у банкоматі, розраховувалася в магазинах тощо та частково здійснювала повернення коштів банку), внаслідок чого і виникла заборгованість за тілом кредиту, яку ОСОБА_1 отримала і не повернула Банку.

Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, які відповідачем не спростовані, суд доходить висновку, що заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), яка станом на 18.12.2020 року становить 13 590,26 грн., підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, нарахованими банком у розмірі 5 869,50 грн., суд зазначає наступне.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість по відсоткам у розмірі 5 869,50 грн.

Однак, в анкеті-заяві відсутня інформація про погодження сторонами базової процентної ставки за користування кредитними коштами та умов щодо визначення відповідальності у вигляді пені.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», тарифи користування кредитною карткою «Унівеpсальна», як невід`ємні частини Договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», який надано позивачем на підтвердження позовних вимог, встановлено тарифи користування кредитною карткою «Унівеpсальна», відповідно до яких визначено базову процентну ставку на залишок заборгованості в місяць після закінчення пільгового періоду в 55 днів.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», тарифи користування кредитною карткою «Унівеpсальна» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов, який містить тарифи користування кредитною карткою «Унівеpсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків не підлягають задоволенню через недоведеність.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 13 590,26 грн., та їх відсутність для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по відсоткам.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 585,32 грн. (13 590,26 грн. х 2 270 грн. : 19 459,76 грн.).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 223, 247, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» (місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд 11, ) заборгованість за кредитним договором від 12.11.2016 року станом на 18.12.2020 року в розмірі 13 590,26 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 590,26 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 1 585,32 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.Г. Остапенко