РІШЕННЯ

Іменем України

19.05.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

представника відповідача Котовщикова Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 19.04.2018 по 18.04.2021 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у 2014 році він звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість в розмірі 188 080,00 гривень та 4,5% місячних за період з 18.04.2011 року по 01.06.2015 року в сумі 414 716,40 гривень, а всього 602 796,40 гривень. Франківським районним судом м.Львова від 11.11.2015 року у справі №465/5557/14-ц позовні вимоги задоволено повністю. Львівським апеляційним судом 25.05.2016 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення.

Відповідач судове рішення не виконала. 22.06.2016 року відкрито виконавче провадження на виконавчий лист №2/465/687/15-ц, виданий 21.06.2016 року.

Згідно листа Франківського ВДВС у місті Львові №12040 від 12.04.2021 року станом на 01.04.2021 року з відповідача стягнуто та перераховано йому 28487,94 грн. Заборгованість станом на 01.04.2021 року становить 577 962,46 грн. Це сума основного боргу. Просить позов задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 20.08.2021 відкрито провадження у справі.

14.09.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач абсолютно безпідставно здійснює розрахунок 3% річних та інфляційних не з 8000,00 доларів США або 188 080,00 грн., а з суми 577962,46 грн., тобто нараховує 3% річних та інфляційні не лише на основний борг, але й на проценти у розмірі 4,5% місячних та навіть на судовий збір. Наголошує, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

22.09.2021 від позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву. Зазначає, що боржник за п`ять років виконав судове рішення на суму 28487,94 грн. Просить позов задоволити.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню..

Так, передбачене законом право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3-х процентів річних є способами захисту майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а такожз угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2015 у цивільній справі №465/5557/14-ц позов ОСОБА_1 задоволено повністю та вирішено стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН № НОМЕР_2 ) станом на 01.06.2015 року у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУзаборгованість в розмірі 188 080,00 гривень та 4,5% місячних за період з 18.04.2011 року по 01.06.2015 року в сумі 414 716,40 гривень, а всього 602 796 гривень (шістсот дві тисячі сімсот дев`яносто шість) 40 копійок та 90 гривень витрат на оголошення в пресі та 3 654,00 гривень судового збору.

Листом Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) від 12.04.2021 №12040 стверджується, що на виконанні перебуває ВП №51645833 з виконання виконавчого листа №2/465/687/15 виданого 21.06.2016 року Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 606450,40 грн. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на рахунок стягувача станом на 01.04.2021 перераховано кошти згідно виконавчого документа у розмірі 28 487,94 грн. Заборгованість станом на 01.04.2021 становить 577 962,46 грн.

Частинами 4,6 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Таким чином норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 22 червня 2020 року (справа N 752/10525/16-ц)

Як зазначає сам позивач, борг виник за невиконання боргового зобов`язання згідно боргової розсипки у 8000,00 доларів США, тобто виражений в іноземній валюті.

Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так за ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Суд звертає увагу, позивач вказує, що з основної суми боргу ( 602 796,40 грн.) з відповідача стягнуто та перераховано 28 487, 94 грн., а тому заборгованість становить 577962,46 грн.

Однак, розраховуючи суму боргу ( 602 796, 40 грн. 28 487,94 грн.) сума боргу становить 574 308,46 грн.

Позивач вказує період прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2020 до 16.04.2021, а тому 3% річних становитиме 22 232,81 грн. (Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року-366 днів [Проценти] = 574 308,46 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 17 229,25 грн.;

Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 16.04.2021 року - 106 днів

[Проценти] = 574 308,46 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 106 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 003,56 грн.)

Згідно приписів ст. 12 , ч.1,5-6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони.

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 2270 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на корись позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір», що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.526,625 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в корсить ОСОБА_1 3 : річних в сумі 22 232,81 ( двадцять дві тисячі двісті тридцять дві) гривні 81 коп. за невиконання боргового зобов`язання згідно боргової розписки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 908, 00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3

Суддя Ванівський Ю.М.