КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/7248/2022 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

При секретарі - Осадченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року в справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експресс Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИВ :

В вересні 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю (далі ТзДВ) «Експресс Страхування» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації.

В обґрунтування позову Товариство вказувало, що 26.10.2018 року між ТзДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір № 777.18.2429888 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого ОСОБА_2 застрахував у позивача належний йому автомобіль «Mercedes-Benz C300» д.н.з. НОМЕР_1 .

28.08.2019 р. у м. Києві на перехресті бульв. Т. Шевченка та вул. Володимирська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz C300» д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «Mercedes-Benz GL550», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року встановлено, що дії ОСОБА_1 не відповідали положенням ПДР. Відповідно до звіту №1087, складеного 09.09.2019 р. ТОВ «Укравтолізинг», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz C300» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 796 456 грн. 50 коп. Позивач, після звернення ОСОБА_2 із відповідною заявою, вжив всіх заходів для виплати останньому відшкодування в розмірі 602 256 грн. 50 коп., з яких 1000 грн. - витрати на евакуатор.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz GL550», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», згідно із полісом АМ/6765453, остання сплатила на користь позивача відшкодування в сумі 100 000 грн.

Посилаючись на те, що розмір заподіяних збитків перевищує сплачену ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» суму відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка складає 502 256 грн. 50 коп. та судовий збір.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзДВ «Експрес Страхування» суму матеріальної шкоди у розмірі 502 256 грн. 50 коп. та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 7 533 грн. 84 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Експресс страхування» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його правильність.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 та його представник підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 26.10.2018 року між ТзДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір №777.18.2429888 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого ОСОБА_2 26 жовтня 2018 р. застрахував у позивача належний йому автомобіль «Mercedes-Benz C300» д.н.з. НОМЕР_1 . (а.с.7-10)

Судом також встановлено, що 28.08.2019 р. у м. Києві на перехресті бульв. Т. Шевченка та вул. Володимирська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz C300» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Mercedes-Benz GL550», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Щодо вказаного ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Поряд з цим, при розгляді вказаної справи судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що дії ОСОБА_1 не відповідають положенням п.8.7.3 ПДР України та призвели до наслідків, зазначених у протоколі. (а.с.35)

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні ДТП належним чином є підтвердженою.

На підставі звіту №1087 від 09.09.2019 р. та страхового акту № 3.19.2335-1 від 01.10.2019 р. (а.с.58), ТзДВ «Експрес Страхування» сплатило на користь ОСОБА_2 602 256 грн. 50 коп., з яких: 601 256 грн. 50 коп. - сума страхового відшкодування; 1000 грн. - витрати на евакуатор. Виплата вказаних коштів підтверджується копіями платіжних доручень № ЦО 04829 від 08.10.2019 р. (а.с.59) та № ЦО 04830 від 08.10.2019 р. (а.с.60).

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz GL550», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», згідно із полісом АМ/6765453.

ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. (а.с.61).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої,-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позову, оскільки фактичний розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 602 256 грн. 50 коп., а ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» сплатила на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і частково сплаченою страховою виплатою, яка складає 502 256 грн. 50 коп. (602 256 грн. 50 коп. - 100 000 грн. = 502 256 грн. 50 коп.)

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В постанові Верховного Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2020 року (справа № 560/898/16-ц) висловлено висновок, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Частинами 1,3 ст. 103 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності звіту №1087 від 09.09.2019 р. щодо визначення розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки маючи сумніви щодо кваліфікації експертів та належності звіту як доказу, не погоджуючись із розміром шкоди та порядком його визначення відповідач, у відповідності з вимогами ч.3 ст. 103 ЦПК України, не був позбавлений можливості надати свої докази на спростування даних такого висновку, однак таким право не скористався.

Отже, заперечуючи проти позову, відповідач у відповідності до вимог ч.4 ст. 12 ЦПК України, на власний розсуд розпоряджаючись своїми правами, повинен був усвідомлювати ризик від невиконання обов`язку із заперечення позовних вимог необхідними доказами.

Наданий відповідачем висновок №221-02/22 автотехнічного експертного дослідження не може бути прийнятий до уваги та відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки такий висновок складений 22 лютого 2022 року, тобто вже після винесення рішення суду першої інстанції - 24 січня 2022 року. При цьому апелянтом не аргументовано та не надано доказів неможливості подання зазначеного експертного дослідження до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Не заслуговують на увагу й посилання в апеляційній скарзі на те, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП не містить висновків щодо вини останнього, провадження у справі закрито у зв`язку із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, і вказана постанова набрала законної сили, оскільки при розгляді даної справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що дії ОСОБА_1 не відповідають положенням п.8.7.3 ПДР України та призвели до наслідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Невинуватість дій ОСОБА_1 у ДТП, що сталась 28 серпня 2019 року, судом першої інстанції встановлено не було. Постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Домітращук І.М., що діє на підставі договору, - повернуто особі, яка її подала.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановлення судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.

Повна постанова виготовлена 20 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді: