КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року

справа № 754/2158/21

провадження № 22-ц/824/5610/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Волошиній А.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року, постановлені під головуванням судді Саламона О.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягненням коштів у розмірі 16 113,84 грн.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 в цивільній справі № 754/11747/18 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_1 задоволено частково, та витребувано із незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 5/8 вказаної квартири та по 1/8 частині на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при цьому 1/8 частина спірної квартири лишилась у фактично незаконному володінні відповідача ОСОБА_2 . На підставі вказаної постанови право власності на частки в кв. АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після реєстрації права власності на квартиру, позивач неодноразово зверталась до відповідача та її чоловіка з пропозиціями щодо спільного користування квартирою. Проте, не зважаючи на той факт, що позивачу та її дітям спільно належить 7/8 частин квартири, відповідач відмовляється надати доступ до квартири, чим порушує законні права позивача на володіння, користування і розпорядження нею. Також, зважаючи на те, що відповідач свідомо незаконно користується належним позивачу майном, порушуючи її право власності на квартиру, ОСОБА_1 вважає, що існують достатні правові підстави для стягнення з відповідача доходів, які вона могла одержати від використання належної їй частки квартири з моменту, коли вона дізналась про незаконність свого володіння. Тому просить вселити позивача в спірну квартиру, зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою. Також позивач просить стягнути грошові кошти з відповідача у розмірі 16 113,84 грн, мотивуючи тим, що відповідач незаконно користується належним позивачу майном, порушуючи право власності на квартиру, а також вважає, що існують достатні правові підстави для стягнення з відповідача доходів, які вона могла одержати від використання належної позивачу частки квартири з моменту, коли дізналась про незаконність свого воління. Розмір грошових коштів нараховано у відповідності до рішення Київської міської ради від 02.10.2013 року № 42/9630 «Про визначення мінімальної вартості місячної оренди 1 кв. метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб».

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягнення коштів - задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні кв. АДРЕСА_1 , власником 5/8 частин якої є ОСОБА_1 , шляхом вселення.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні кв. АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

У задоволенні інших вимог позову відмовлено.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року у задоволенні вимог заяви про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 50 % витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 14 000 грн. та 50 % гонорару адвоката у розмірі 25 000 грн., відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду від 24 листопада 2021 року та із додатковим рішенням суду від 14 грудня 2021 року представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказані рішення скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спірна квартира на момент подання позову не належала на праві власності ні позивачу, ні відповідачу, та на нерухоме майно було накладено арешт як на майно ОСОБА_7 . Вважає, що спір не може бути вирішений до скасування обмежувальних заходів, вжитих в рамках розгляду іншої справи. Крім того, на думку апелянта, вселення позивача призведе до порушення прав ОСОБА_2 .

Також відповідач не погоджується із відмовою суду у розподілі судових витрат та зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі, докази понесених судових витрат та детальних їх опис було подано протягом встановленого Законом п`ятиденного строку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення позивача суд першої інстанції виходи із наявності таких перешкод з боку відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києві від 24.04.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру та витребування майна відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання права іпотекодержателя відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 рішення Деснянського районного суду м. Києві від 24.04.2019 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким вимоги позову задоволено частково та витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 у володіння ОСОБА_1 та по 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 у володіння ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . В решті рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 14.04.2021 постанову Київського апеляційного суду від 05.12.2019 залишено без змін.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, загальна площа 3- х кімнатної квартири АДРЕСА_1 - 96,4 кв.м, житлова - 46,2 кв.м; форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна часткова, власники - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Незважаючи на наявність права власності у позивача на 5/8 частки спірної квартири, права володіння та користування спірною квартирою, відповідач користуючись, чинить перешкоди позивачу у користуванні належної їй частини нерухомого майна, перешкоджаючи вселенню до житлового приміщення, заперечує щодо її проживання, чинить перешкоди у користуванні кватирою, перешкоджає вселенню, не допускаючи в квартиру.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 до Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 12.08.2020 року просить забезпечити присутність дільничого полійеського для складання акту за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

В Акті від 19.08.2020, складеному та підписаному за участю власників 7/8 квартири - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що на підставі постанови Київського апеляційного суду від 05.12.2019 законні власники 7/8 частки квартири за вказаною адресою вимушені потрапити до своєї квартири шляхом заміни вхідних замків працівниками фірми «Технічна допомога», оскільки власник 1/8 частки квартири ОСОБА_2 відмовилась добровільно надати доступ до квартири, проте потрапити не змогли, оскільки власник 1/8 частки квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_10 вчинили фізичну перешкоду біля дверей квартири, що було зафіксовано відео зйомкою (а.с.13).

У відповіді начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві зазначено про неможливість забезпечити присутність співробітників поліції при самовільному виконанні рішення. Для зазначеного необхідно ініціювати примусове виконання рішення та звернутись з виконавчим документом і відповідною заявою до органу виконання рішень за місцем фактичного проживання відповідача, тому що лише судовий виконавець при здійсненні примусового виконання рішення суду, на підставі розділу IV Порядку взаємодії МВС України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів має право запросити поліцейських для забезпечення публічної безпеки і порядку (а.с.14).

У відповідності з листа від 16.09.2020 Управління патрульної поліції у м. Києві в межах компетенції розглянуто звернення щодо надання інформації про виїзд наряду поліції 19.08.2020 на місце події за адресою: АДРЕСА_2 . Вивченням даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що на спецлінія «102» о 12 год. 15 хв. 19.08.2020 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що за вказаною вище адресою виник конфлікт із одним з власників 1/8 квартири-перешкоджає проживанню заявниці в квартирі - її 7/8 частки. Зазначене повідомлення зареєстровано до Єдиного обліку Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 19.08.2020 за №53754. Вивченням електронного рапорту патрульних поліцейських встановлено, що прибувши на місце події було виявлено заявницю ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_3 . Остання повідомила, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності з сином ОСОБА_3 , донькою ОСОБА_4 та іншими членами родини. В них стався конфлікт з громадянином ОСОБА_11 , який володіє 1/8 квартири АДРЕСА_1 , та не дає доступу іншим. Поліцейськими було проведено профілактичну бесіду та забезпечено безпеку громадського порядку. (а.с.15)

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ч.1; 3, ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обґрунтовуючи поданий позов ОСОБА_1 посилалась на наявність перешкод з боку ОСОБА_2 у доступі до квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність перешкод у користуванні власністю підтверджуються зверненням позивача до Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, реагуванням на розгляд заяв Деснянським РУГУ МВС України в м. Києві та Національною поліцією України ГУ.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та вселення ОСОБА_1 у спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги про те, що на квартиру накладено арешт в рамках забезпечення іншого позову судом не приймається, оскільки накладення арешту стосується лише щодо заборони відчуження нерухомого майна на користь інших осіб та не впливає на право користування власником своїм майном.

Доводи скаржника щодо порушення прав відповідача у разі вселення позивача не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивач ОСОБА_1 є власником 5/8 частки спірної квартири, та відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить, зокрема, право користування своїм майном.

Посилання апелянта про надання позивачу пропозицій стосовно відшкодування вартості частини квартири із урахуванням вартості здійсненого ремонту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом даного розгляду є усунення перешкод у користування майном, та вказані обставини не впливають на вирішення спору.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, які б позивач могла отримати внаслідок користування спірної квартирою не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційний судом не переглядається.

Положеннями ч. 1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду від 24 листопада 2021 року та задоволення апеляційної скарги.

Апелянт також не погоджується із додатковим рішення суду, яким відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення з позивача на свою користь 50 % витрат на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн та 50 % гонорару адвоката у розмірі 25 000,00 грн.

Посилається на ч. 10 ст. 141 ЦПК України якою визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так, представником відповідача подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнутиз позивача на користь відповідача 50 % витрат на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн та 50 % гонорару адвоката у розмірі 25 000,00 грн.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року, справа № 922/445/19.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, відповідачем до суду надано детальний опис витрат на правову допомогу, договір про надання правничої допомоги від 25.03.2019, додаткову угоду від 31.05.2021 до договору про надання правової допомоги від 25.03.2019 та детальний опис витрат.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив із того, що розмір заявлених витрат на правову допомогу (78 000 грн.) не є співмірним ні зі складністю справи, ні з часом та обсягом виконаної представником відповідача роботи, ні з ціною позову (розмір майнових вимог позивача становив лише 16 114, 84 грн.). Крім того, гонорар адвоката не підлягає відшкодуванню, оскільки така категорія охоплюється витратами на правову допомогу, а витрати, пов`язані з явкою до суду, не включаються до складу витрат на правничу допомогу адвоката та ці витрати та порядок їх компенсації регламентовано іншою процесуальною нормою, а саме ст. 138 ЦПК України.

Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції, однак враховуючи, що в задоволенні майнової вимоги позивачу відмовлено, відтак з урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України та критеріїв співмірності складності справи та наданої адвокатом допомоги, колегія суддів вважає за можливе стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року залишити без змін

Додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року скасувати, постанови нове рішення наступного змісту.

Заяву представника ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу адвоката задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

В задоволенні вимог іншої заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді