Справа № 201/5617/22
Провадження № 2/201/2685/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 1).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 19.08.2022р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 27).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30.01.2022р. він, керуючи автомобілем «Hyundai і30» хетчбек-В, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.05.2019р., рухався по вулиці Паторжинського в напрямку вулиці Старокозацька (перехрестя вулиці Старокозацької і Паторжинського та вулиці Виконкомівської). З його автомобілем зіткнувся автомобіль AUDI Q3, універсал-В, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Зіткнення сталось внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем, який не зупинився на знак «стоп» і не надав перевагу у русі по головній дорозі позивачеві, чим спричинив аварійну ситуацію, про що свідчить схема місця ДТП, складена інспектором поліції. ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНО 18 №372820.

У результаті ДТП автомобілю позивача «Hyundai і30» хетчбек-В, д.н.з. НОМЕР_1 , завдані технічні пошкодження, що підтверджується висновком № 9016 експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 16.02.2022р. Відповідно до складеної калькуляції №7924 вартість ремонту мого автомобіля становить 163 504,26 грн. Загальна сума завданої шкоди складає 163 504,26 гривень.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно із полісом № 9207957 від 05.03.2021р. AT «СГ «ТАС». Позивачем від страховика отримана часткова компенсація 18.03.2022р. у розмірі 74 309,93 грн. Тому просив стягнути з ОСОБА_2 у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 89 194,33 грн., як різницю між виплаченим страховим відшкодуванням і реально завданою шкодою. Також просив компенсувати судові витрати.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 03.10.2022р. представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шкабуро О.В. (діє на підставі ордеру від 28.10.2022р. а.с. 32) надав відзив на позовну заяву (а.с. 37 - 38), у якому із позовом не погодився. Зазначив, що згідно п. 8 висновку № 9016 експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 16.02.2022р. коефіцієнт фізичного зносу становить 0,6568, вартість відновлюваного ремонту - 163 504,26 грн., а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Hyundai і30, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок від ДТП становить 86409,71 грн. На підставі договору страхування (страховий поліс № 9207957 від 05.03.2021р. AT «СГ «ТАС») позивач отримав часткову компенсацію 18.03.2022р. у розмірі 74 309,93 грн., що свідчить про досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування між позивачем та страховою компанією. Позивач погодився саме із цим розміром, аніж встановленим експертним висновком, тому відсутні підстав для покладення на відповідача більшого тягаря та про необхідність сплати ним суми більшої, ніж заявлена у висновку.

Звернув увагу на те, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р., провадження № 14-176цс18, зроблено висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження донесення ним фактичних витрат при здійсненні ремонту транспортного засобу, що позбавляє вірно визначити матеріальну шкоду заподіяну відповідачем для подальшого її відшкодування. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 04.11.2022р. надав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю (а.с. 47), правом на надання відзиву не скористався.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шкабуро О.В. 04.11.2022р. надав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 50).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Встановлено, що 30.01.2022р. сталася ДТП на перехресті вулиці Старокозацької, Паторжинського та вулиці Виконкомівської, за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Hyundai і30» хетчбек-В, д.н.з. НОМЕР_1 , та водія автомобіля AUDI Q3, універсал-В, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 . Як вказує позивач, зіткнення сталось внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем, який не зупинився на знак «стоп» і не надав перевагу у русі по головній дорозі позивачеві, чим спричинив аварійну ситуацію. На підтвердження надав схему місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 20-21). У результаті ДТП автомобілю позивача «Hyundai і30» хетчбек-В, д.н.з. НОМЕР_1 , завдані технічні пошкодження.

Означені обставини відповідачем не оспорюються, визнаються, а тому не підлягають доказуванню в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Висновком № 9016 експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 16.02.2022р., який складений на замовлення ОСОБА_1 від 02.02.2022р., визначено, що вартість матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту зносу, становить 86409,71 грн. (а.с. 2-5).

Суд, ознайомившись із указаним висновком, не може узяти його до уваги, з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Висновок експерта Крутіня В.І. не є належним і допустимим доказом з огляду на те, що статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи, однак частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У висновку експертного дослідження експерта Крутіня В.І. не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

З огляду на те, що висновок експерта одержаний не у порядку, встановленого законом, суд вважає наданий позивачем висновок експерта неналежним і недопустимим доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.

Аналогічний правовий висновок щодо належності і допустимості як доказу висновку експерта міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019р. у справі № 522/1029/18.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює достатність доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що жодних інших доказів на підтвердження заподіяної шкоди позивачем не надано, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 14 листопада 2022 року.

Суддя О.С. Наумова