Ухвала

27 жовтня 2022 року

місто Київ

справа № 201/8771/21

провадження № 61-10056ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк Ігор Леонідович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський проектно-конструкторський технологічний інститут», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Анісімов Вячеслав Едуардович, про визнання недійсними правочинів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним договір визначення часток від 27 травня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір дарування від 10 червня 2020 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнати недійсною декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 06 травня 2020 року № 83.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання недійсною декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 06 травня 2020 року за № 83.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір визначення часток від 27 травня 2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_2 виділено 23/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 виділено 77/100 часток зазначеного домоволодіння.

Визнано недійсним договір дарування від 10 червня 2020 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до якого відчужено 77/100 часток спірного домоволодіння, з відповідними господарськими прибудовами та спорудами.

Здійснено розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, встановивши, що спірні правочини укладено у період дії заборони у вигляді арешту на спірне домоволодіння, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2019 року у справі № 201/10657/19 за позовом ОСОБА_1 , зокрема про визнання об`єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю, дійшов висновку про наявність підстав для визнання зазначених договорів недійсними.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2022 року здійснено розподіл витрат на правничу допомогу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 27 липня 2022 року, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції врахував, що не дивлячись на те, що рішення про забезпечення позову ухвалено судом 17 вересня 2019 року, проте до реєстру заборон вона була внесена лише 19 червня 2020 року, тобто вже після укладення спірних правочинів.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що відсутні докази на підтвердження порушення прав позивача, оскільки на час ухвалення рішення у цій справі, вона не є власником (співвласником) частини майна, стосовно якого укладено спірні договори, а наявність іншого спору з приводу поділу майна подружжя, яким позивач вважає домоволодіння АДРЕСА_1 , не може бути підставою для визнання правочинів недійсними.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 11 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк І. Л., просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року повністю, залишити без змін рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року в частині задоволених позовних вимог.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України - неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16, від 18 січня 207 року у справі № 6-2552цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-640цс17, у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 454/3657/18, у яких зроблено висновок, що правочин щодо відчуження майна, яке перебуває під арештом, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи, незалежно від того, чи було зареєстроване таке обтяження відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на час його укладення, якщо про встановлену заборону сторонам правочину було відомо, також не враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 щодо ефективного способу захисту порушеного права, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17, у якій зроблено висновок, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати; пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України - не дослідження письмових доказів, які підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 на момент укладення спірних правочинів був обізнаний про наявність забезпечення позову щодо майна, яке було предметом зазначених договорів; пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України - суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив клопотання про приєднання до матеріалів справи та дослідження письмових доказів.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 1частини другої статті 389, пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Касаційна скарга містить клопотання про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року.

Клопотання мотивовано тим, що рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили, відповідачі можуть вжити заходи щодо відчуження належних їм часток домоволодіння, які є предметом спірних правочинів, що призведе до істотного ускладнення виконання судового рішення у цій справі.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції перевіряє необхідність застосування такої процесуальної дії з урахуванням викладених заявником обґрунтувань для забезпечення дотримання балансу інтересів сторін та запобігання порушенню прав як заявника, так і прав інших осіб, які брали участь у справі.

Проте, наведені заявником доводи та ризики стосуються майна, яке є безпосереднім предметом позову у іншій справі, а саме № 201/10657/19, у межах якої Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська наклав арешт на недобудовану будівлю з усіма спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчиняти дії, зокрема щодо відчуження зазначеного нерухомого майна. Судове рішення по суті позовних вимог у зазначеній справі не ухвалено, заходи забезпечення позову чинні.

Ураховуючи, що заявником належно не обґрунтовано та не надано докази на підтвердження необхідності зупинення дії оскаржуваного судового рішення, а наведені доводи стосуються нерухомого майна, яке є предметом спору в іншій цивільній справі, у межах якої на зазначене майно накладено арешт шляхом заборони його відчуження, відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення дії оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 3, 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський проектно-конструкторський технологічний інститут», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Анісімов Вячеслав Едуардович, про визнання недійсними правочинів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Атаманюк Ігор Леонідович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року.

Витребувати з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/8771/21.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко