печерський районний суд міста києва
Справа № 757/972/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В. перевіривши матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 поданої та підписаної в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Ковалівська Л.Ф. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій просить суд визнати ОСОБА_3 таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, встановленим ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, з наступних підстав.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміст позову - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог процесуального законодавства, що забезпечує прийняття суддею заяви та порушення ним провадження у справі.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач просить суд застосувати положення статті 391 ЦК України та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в постанові Верховного Суду (далі - ВС) від 09.10.2019 року по справі № 615/1636/17 зазначено, що виходячи з порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР, можна дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок про застосування норм права міститься у постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити спосіб захисту своїх прав та інтересів із врахуванням висновків сформованих у постанові Верховного Суду 615/1636/17 від 09.10.2019 року.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

На підтвердження даних обставин представник позивача додав по позовної заяви копію договору купівлі-продажу квартири від 12.06.2008 року та копію витяг з Державного реєстру правочинів № 6073842 від 12.06.2008 року.

Разом з тим, матеріали позовної заяви та додатки до неї не містять жодних доказів, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 станом на час звернення до суду з даним позовом.

За таких обставин, для усунення недоліків позивачу необхідно надати суду докази, що підтверджують її право власності на означений об`єкт нерухомого майна, а саме Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Між тим в позовній заяві представник позивача вказує, що у вересні 2016 року відповідач ОСОБА_3 виїхав з належної позивачу квартири, забравши всі свої речі в квартирі АДРЕСА_1 та не проживає в даній квартирі з вересня 2016 року до теперішнього часу, комунальні платежі за квартиру він не сплачує.

Також, представник позивача вказує, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 .

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження вищенаведених обставин суду не надано.

Для усунення недоліків позивачу необхідно надати суду докази, що підтверджують кожну з вищевказаних обставин у відповідності до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

В силу вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Приписами закону «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, що набрав чинності 30.09.2016, Конституцію доповнено ст. 1312, в якій передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді в трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів і референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Поряд з цим, законом №1401-VIII розд. XV «Перехідні положення» Конституції доповнено п. 161, у пп. 11 якого визначено, що представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311 та ст. 1312 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у ВС та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01.01.2018 року; у судах першої інстанції - з 01.01.2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01.01.2020 року.

Із системного аналізу наведених положень чинного законодавства вбачається, що представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311 та ст. 1312 Конституції здійснюється виключно адвокатами в судах першої інстанції - з 01.01.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана та підписана представником позивача - Ковальовою Л.Ф., яка діє на підставі довіреності, однак у матеріалах справи відсутні відомості про те, що Ковальова Л.Ф. має статус адвоката і такого документа до позовної заяви не додано.

За таких обставин представнику позивача необхідно надати суду докази, що підтверджують статус ОСОБА_1 , як адвоката та уповноважують вказану особу на звернення до суду в інтересах третіх осіб.

З огляду на вищезазначене, вказані обставини є перешкодою для відкриття провадження у цивільній справі, а позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, провадження у справі не може бути відкрито, а тому відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 185, 353 ЦПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 поданої та підписаної в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - залишити без руху.

Роз`яснити заявнику, можливість усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Підпалий