ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1554/22 Справа № 202/3303/18 Суддя у 1-й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив № 254 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2018 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування записів про право власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року Дніпровська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування записів про право власності.

Позовні вимоги Дніпровської міської ради мотивовані тим, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області було скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення № 65, загальною площею 148,8 кв. м., яке знаходиться на 1-му поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Цим рішенням було встановлено, що вказане нерухоме майно належить до комунальної власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради. 22 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування спірного об`єкту нерухомого майна. 11 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу цього нежитлового приміщення. Позивач вважає, що спірне нерухоме майно вибуло з власності територіальної громади міста Дніпра поза волею власника, а отже наявні підстави для повернення майна шляхом його витребування.

Враховуючи викладене, позивач просив витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 65, загальною площею 148,8 кв. м., яке знаходиться на 1 поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати записи про право власності на нежитлове приміщення № 65, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 від 05 грудня 2012 року, реєстраційний номер майна: 38451699, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , номер запису про право власності: 7418906, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білаковським К.О.; за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 7426464, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білаковським К.О.; за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 15371433, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В..

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а саме, витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № 65, загальною площею 148,8 кв. м., яке знаходиться на 1 поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скасувано записи про право власності на нежитлове приміщення № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 від 05 грудня 2012 року, реєстраційний номер майна: 38451699, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , номер запису про право власності: 7418906, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білаковським К.О.; за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 7426464, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білаковським К.О.; за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 15371433, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В..

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що підстави з якою майно вибуло з комунальної власності відпала рішення суду скасовано, то спірне нерухоме майно вибуло від власника поза волею Дніпропетровської міської ради, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпра.

В апеляційній скарзі Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив № 254 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що кооператив та його члени є власниками спільного майна в будинку АДРЕСА_1 . Апелянт вказує, що Дніпровська міська рада на підтвердження свого права власності на спірну нерухомість не надала жодного доказу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення № 65, загальною площею 148,8 кв. м., яке знаходиться на 1 поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 без прийняття нерухомого майна в експлуатацію.

На підставі даного рішення суду 05 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2012 року.

22 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар нежитлове приміщення № 65, загальною площею 148,8 кв. м., яке знаходиться на 1 поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

11 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за яким ОСОБА_1 придбала нежитлове приміщення № 65, загальною площею 148,8 кв. м., яке знаходиться на 1 поверсі житлового будинку літ. А-9, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що було зроблено запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року було скасовано та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Дніпропетровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності відмовлено.

Крім того, Апеляційним судом Дніпропетровської області при ухваленні вказаного рішення, встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 18 травня 2011 року № 21/11 «Про передачу об`єктів нерухомого майна на баланс Комунальному закладу «Міський дитячо-молодіжний центр» Дніпропетровської міської ради» вирішено передати на баланс Комунального закладу "Міський дитячо-молодіжний центр" Дніпропетровської міської ради об`єкти нерухомого майна згідно з додатком до рішення, зокрема, нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Встановивши, що підстави з якою майно вибуло з комунальної власності відпала рішення суду скасовано, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірне нерухоме майно вибуло від власника поза волею Дніпропетровської міської ради, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпра.

Доводи апелянта в скарзі про те, що кооператив та його члени є власниками спільного майна в будинку АДРЕСА_1 , тоді як Дніпровська міська рада на підтвердження свого права власності на спірну нерухомість не надала жодного доказу, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року встановлено, що спірна нерухомість відноситься до комунальної власності, а тому обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказів того, що спірне нерухоме майно є власністю апелянта, а не Дніпровської міської ради, надано не було.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив № 254 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко