Справа № 2-1256/09
Провадження № 4-с/161/90/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,- та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

06 грудня 2022 року адвокат Філіпович-Силка Т.Ю. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,- та зобов`язання вчинити дії.

Свою скаргу обгрунтовує тим, що на примусовому виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження №13085923, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1256/09, виданого Луцьким міськрайонним судом 06.05.2009, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариством Райффайзен Банк Аваль в особі Волинської обласної дирекції заборгованості за кредитним договором № 014/1101/74/33958 від 21.02.2007 року в розмірі 467 688,32 грн., а також судових витрат. Відповідно до постанови державного виконавця від 21.08.2009 на майно боржника ( ОСОБА_1 ) було накладено арешт.

На даний час виконавче провадження є закінченим, про що було винесено відповідну постанову. Будь-яка заборгованість у скаржника відсутня, що підтверджується відповідними довідками. Наявність арешту майна за відсутності на те правових підстав порушує право власності ОСОБА_1 , оскільки останній не може вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.

На звернення заявника 28.11.2022 Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомив про відмову у знятті арешту з майна з посиланням на вимоги ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вважає таке рішення про відмову у знятті арешту незаконним, просить зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт нерухомого майна належного ОСОБА_1 № 8987531, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2009

Від представника заявника надійшла заява, в якій просить справу розглянути у її відсутності, вимоги за скаргою підтримує.

Від державного виконавця надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності, вказує на безпідставність скарги та просить в її задоволенні відмовити.

Представник стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 06.05.2009, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариством Райффайзен Банк Аваль в особі Волинської обласної дирекції заборгованості за кредитним договором № 014/1101/74/33958 від 21.02.2007 року в розмірі 467 688,32 грн.

21.08.2009 року в даному виконавчому провадженні державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою від 14.05.2010 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час винесення постанови (повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ), виконавчий лист було повернуто до суду.

З відповіді Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) встановлено, що після 14.05.2010 повторно даний виконавчий лист на виконання не надходив та станом на 03.11.2022 на виконанні не перебуває.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 28.11.2022 Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відмовив у вчиненні дій щодо зняття арешту з майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому, приписами частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету накладення арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч. 1,2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що була чинна на час повернення виконавчого документу стягувачеві), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Належними та допустимими доказами підтверджено, що рішення суду на примусовому виконанні не перебуває, виконавче провадження в межах якого було накладено арешт завершено провадженням, арешт майна протягом тривалого часу продовжує бути чинним, що позбавляє власника на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що має місце бездіяльність державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), яка полягає у невчиненні дій щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 13085923.

З врахуванням наведеного, скарга ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) та зобов`язання вчинити дії підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити.

Зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) скасувати арешт майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні № 13085923, накладеного державним виконавцем та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про припинення обтяження № 8987531 від 21.08.2009 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту ухвали 21 грудня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Філюк Т.М.