Провадження № 2/161/3798/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 грудня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Мельник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Арсенюк Оксана Валеріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ КБ «Приватбанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Арсенюк О.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовну заяву, мотивує тим, що 18.08.2022 року отримала постанову державного виконавця про відкриття провадження ВП №67312219 від 29.10.2021 року, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за номером №1616 від 04.06.2019 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 74529,58 дол. США.

03.03.2007 року між нею та АТ «Ощадбанк» було укладено договір про іпотечний кредит №2747, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 500000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, терміном до 02.03.2027 року на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 03.03.2007 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважає, що приватний нотаріус при вчинені виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, не витребував належних документів на підтвердження боргу, а тому порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про іпотеку» при вчиненні такого напису.

На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1616 від 04.06.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яким звернено стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 74529,58 дол. США.

Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило.

Від третіх осіб на адресу суду письмових пояснень не надходило.

Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року витребувано в приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином завірені матеріали, які стали підставою для вчинення виконавчого напису №1616 від 04 червня 2019 року.

Позивач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Бондар І.М. до судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності. На виконання ухвали суду від 19 жовтня 2022 року надала затребуванні матеріали.

Третя особа державний виконавець Арсенюк О.В. до судового засідання також подала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову заперечує.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним у справі доказам.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 13.07.2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №VOY0GF00000300, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит на купівлю житла в розмірі 32000 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1% на місяць, терміном до 13.07.2025 року (а.с 66-67). Додатковою угодою між тими самими сторонами від 09.10.2013 року зменшено суму заборгованості за кредитним договором (а.с. 68).

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» 13.07.2005 року було укладено договір іпотеки за реєстраційним номером №298, згідно якого позичальник передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , (а.с. 63-65).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2012 року, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VOY0GF00000300 від 13 липня 2005 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в розмірі 30787 доларів 30 центів США, що еквівалентно 246036,70 гривень 70 копійок, в тому числі за кредитом 23592,81 доларів США, за відсотками 5386,87 доларів США, з комісії 735,00 доларів США, по пені 457,51 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Договору іпотеки від 13 липня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , а саме на належну ОСОБА_1 квартиру загальною площею 56,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом продажу квартири ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, з початковою ціною 132500,00 грн., виселено ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_3 зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою у секторі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького МВ УМВС України у Волинській області. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/24620011).

Відповідачем до матеріалів справи не додано доказів того, що дане судове рішення скасоване та інформації про звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до органів виконавчої служби для примусового виконання зазначеного судового рішення.

04.06.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №1616, яким запропоновано у безспірному порядку звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованість за кредитом 33773,71 дол. США, заборгованість за відсотками 11910,81 дол. США, комісія 1668,42 дол. США, пеня 27176,64 дол. США, а всього на суму 74529,58 дол. США, що еквівалентно 2082997,20 грн. (а.с. 53)

На підставі оспорюваного виконавчого напису 29.10.2021 року головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Арсенюк О.В. відкрито виконавче провадження (а.с. 10).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

У спірних правовідносинах судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2012 року у справі №0308/7579/12, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VOY0GF00000300 від 13 липня 2005 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в розмірі 30787 доларів 30 центів США, що еквівалентно 246036,70 гривень 70 копійок, в тому числі за кредитом 23592,81 доларів США, за відсотками 5386,87 доларів США, з комісії 735,00 доларів США, по пені 457,51 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Договору іпотеки від 13 липня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , а саме на належну ОСОБА_1 квартиру загальною площею 56,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом продажу квартири ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, з початковою ціною 132500,00 грн., виселено ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_3 зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою у секторі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького МВ УМВС України у Волинській області.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим станом на 11.04.2011 року виникла заборгованість в розмірі 30787,30 дол. США, що по курсу НБУ становить 246036,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом 23592,81 дол. США, відсотки 5386,87 дол. США, пеня 457,51 дол. США, а тому було вирішено звернути стягнення на предмет іпотекиквартиру загальною площею 56,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, станом на день його вчинення у ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором складається з заборгованості за кредитом 33773,71 дол. США, заборгованості за відсотками 11910,81 дол. США, комісії 1668,42 дол. США, пені 27176,64 дол. США, а всього на суму 74529,58 дол. США, на загальну суму 74529,58 дол. США, що еквівалентно 2082997,20 грн., та разом з витратами пов`язаними з вчиненням виконавчого напису складає суму в розмірі 2086497,20 грн. (а.с. 53).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Разом з тим, у заяві про вчинення виконавчого напису відповідач заявив до стягнення заборгованість по тілу кредиту, проценти за кредитом, нараховані після пред`явлення до позичальника вимоги про звернення стягнення.

Зокрема, з виписки по рахунку боржника, що бралася до уваги при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, вбачається, що борг ОСОБА_1 визначений за період з липня 2005 року по січень 2019 року (а.с. 72-74).

Таким чином, на момент вчинення нотаріусом ОСОБА_2 виконавчого напису у боржника ОСОБА_1 не існувало безспірної заборгованості перед стягувачем, сума заборгованості визначена рішенням суду від 25.05.2012 року, а тому нараховану суму боргу за тілом кредиту, відсотками та пенею в розмірі 74529,58 дол. США. не можна вважати безспірною в даному випадку.

Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. 15, 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04 червня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 1616, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VOY0GF00000300 від 13 липня 2005 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в розмірі 74529,58 доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасника справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ - 14360570, адреса місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9.

Третя особа головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Арсенюк Оксана Валеріївна, , адреса місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27 А.

Повне заочне рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк