Справа № 539/4469/15-ц
Провадження №4-с/548/14/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) і за новими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною скаргою, яку мотивувала тим, що Лубенським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (бувший ВДВС Лубенського управління юстиції) було відкрите виконавче провадження відповідно до якого вона повинна була перенести паркан, що розділяє її садибу з садибою ОСОБА_2 , за невиконання рішення в добровільному порядку на ОСОБА_1 декілька раз було незаконно накладено штрафи. Вподальшому судове рішення, на її думку, незаконно, за її відсутності було виконано примусово. ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець Лубенського МРУЮ перевищила свої повноваження при виконанні рішення.

В зв`язку з вищевикладеним скаржник просила суд: 1) постановити ухвалу, якою визнати дії державного виконавця не законними, скасувати постанову про виконання від 27.06.2012 року»; 2) за рахунок виконавчої служби: відновити межі та площу земельної ділянки №34, забор, дровник, відшкодувати моральну та матеріальну шкоду в розмірі 5 000, 00 грн. та повернути кошти за ремонт даху гаражу в сумі 4 000, 00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.04.2016 року справу передано до Хорольського районного суду Полтавської області у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи після задоволення самовідводів суддів Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Старокожка В.П. від 15.06.2016 року дану скаргу залишено без руху.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Старокожка В.П. від 23.06.2016 року дану скаргу повернуто ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10.08.2016 року скасовано ухвалу судді Хорольського районного суду Полтавської області від 23.06.2016 року і направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Старокожка В.П. від 17.08.2016 року прийнято до свого провадження дану справу та призначено до судового розгляду.

В зв"язку з тим, що у судді Старокожка В.П. закінчилися повноваження на здійснення правосуддя, авторозподілом КП "Д-3" дану справу було передано на розгляд судді Хорольського районного суду Миркушіній Н.С.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіної Н.С. від 14.03.2017 року прийнято до свого провадження дану справу та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 17.12.2021 року залишено без розгляду дану скаргу в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання скаржника.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.04.2022 року скасовано ухвалу від 17.12.2021 року і направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалами суду від 27.06.2022 року, 18.07.2022 року, 19.08.2022 року, 21.10.202 року та 11.11.2022 року відкладено відкрите судове засідання за цією скаргою.

Ухвалою суду від 05.12.2022 року замінено відділ державної виконавчої служби Лубенського управління юстиції правонаступником.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки не повідомила.

В судове засідання представник Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не зявилася, надіслала відзив на скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні скарги за безпідставністю та недоведеністю своїх вимог.

Суд, з`ясувавши позицію представника Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), дослідивши матеріали справи, належно оцінивши надані по справі докази, приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.2,4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, неприховувати докази.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, за правилами цивільного процесуального законодавства предметом оскарження можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. .

Згідно ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено з копії ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.02.2015 року по справі №539/4496/14-ц, яка набрала законної сили 26.03.2015 року згідно відомостей з ЄДРСР (т.2 а.с.45, 46), що в провадженні відділу ДВС Лубенського МРУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 27523649 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у праві користування належною їй земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом перенесення самовільно встановленого шиферного паркану на 27 см. таким чином, щоб ширина належної ОСОБА_2 земельної ділянки відповідала документації МБТІ і становила 17,75 м.

Постановою відділу ДВС Лубенського МРУЮ від 08.07.2011 ВП № 27523649 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010, зобов"язано боржника ОСОБА_1 виконати рішення суду в строк до 15.07.2011 та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Актом державного виконавця від 18.07.2011 встановлено, що рішення суду боржником ОСОБА_1 самостійно не виконано.

Постановою державного виконавця від 21.09.2011 у відповідності до статей 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 250,00 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Актом державного виконавця від 06.10.2011 встановлено, що рішення суду боржником ОСОБА_1 повторно самостійно не виконано.

Постановою державного виконавця від 06.10.2011 на боржника ОСОБА_1 накладено штраф в подвійному розмірі 500,00 грн.

Відділом ДВС Лубенського МРУЮ 16.11.2011 до Лубенського міськрайонного суду було направлено подання про примусове проникнення на територію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , з метою проведення необхідних виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 12.12.2011 № 6-75/11 подання задоволено.

Ухвала Лубенського міськрайонного суду від 12.12.2011 № 6-75/11 оскаржена боржником до Апеляційного суду Полтавської області. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31.01.2012 року апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 відхилено.

Постановою державного виконавця від 25.04.2012 з боржника ОСОБА_1 стягнуто витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 120,00 грн.

Постановою державного виконавця від 15.07.2012 з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в розмірі 680,00 грн.

Постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на всіх рахунках в Лубенському відділенні № 146 філії ВАТ „Державний ощадний банк України " та їй належать.

На депозитний рахунок відділу ДВС Лубенського МРУЮ з Лубенського відділення №146 філії ВАТ „Державний ощадний банк України " надійшли кошти в розмірі 1805,00 грн., які згідно п/д № 2791, 2792, 2793, 2794, 2795 від 29.05.2012 перераховано на користь держави як погашення штрафів та виконавчого збору.

Відділом ДВС 22.06.2012 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про проведення виконавчих дій по виконанню рішення суду 27.06.2012 за адресою: АДРЕСА_1 та зобов"язано бути присутніми при їх проведенні.

Постановою відділу від 22.06.2012 залучено працівників органів внутрішніх справ для участі в проведенні виконавчих дій 27.06.2012.

Актом державного виконавця від 27.06.2012 у присутності боржника ОСОБА_1 , та стягувача ОСОБА_2 , працівника органів внутрішніх справ та понятих встановлено, що рішення суду фактично виконано згідно з виконавчим документом. Від підпису в даному акті боржник - ОСОБА_1 відмовилася у присутності понятих.

Штрафи, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій в повному обсязі стягнуто з боржника та перераховано до державного бюджету.

Постановою від 27.06.2012 виконавче провадження з виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010 закінчено на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України „Про виконавче провадження ". Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження з роз"ясненням можливості її оскарження в 10-денний строк з дня її отримання.

Оскаржуючи до суду постанову державного виконавця від 27.06.2012 року про закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 не погоджувалася з перенесенням шиферного паркану на 27 см вглиб її земельної ділянки, щоб ширина належної ОСОБА_2 земельної ділянки відповідала документації МБТІ і становила 17,75 м, що було здійснено в присутності ОСОБА_1 у ході проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №27523649 по примусовому виконанню рішення суду.

Тобто, ОСОБА_1 за виконавчим провадженням фактично оскаржує постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з підстав незгоди з виконанням рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09.09.2010 року у примусовому порядку, яким ОСОБА_1 зобов`язано усунути перешкоди ОСОБА_2 у праві користування належною їй земельною ділянкою шляхом перенесення самовільного встановленого шиферного паркану.

На підтвердження того, що виконавчі дії щодо переміщення паркану були би здійснені державним виконавцем відділу ДВС Лубенського МРУЮ з перевищенням повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», чи з відступленням від розмірів земельної ділянки, як того вимагає зобов`язальна частина виконавчого листа №2-35/2010 від 06.10.2010 року, ОСОБА_1 належних та допустимих доказів не надано.

Не заслуговує на увагу й твердження ОСОБА_1 , що у державного виконавця були відсутні підстави для переміщення паркану за рахунок її земельної ділянки, оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09.09.2010 року встановлено, що усунення перешкод ОСОБА_2 у користування земельною ділянкою має здійснюватися саме ОСОБА_1 за рахунок перенесення самовільного встановленого шиферного паркану на 27 см.

Водночас, вимоги ОСОБА_1 щодо відновлення меж та площі земельної ділянки №34, забору, дровника, відшкодування моральної та матеріальної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. та повернення коштів за ремонт даху гаражу в сумі 4 000, 00 грн. стосується вирішення вимог про право. У випадку встановлення завдання шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, з огляду на положення ст. 1174 ЦК України, відповідальність за цивільно-правові наслідки цього можуть відшкодовуватися державою в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідного територіального органу Державної казначейської служби України.

Згідно роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.28 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, суд виходить з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також із положень статей 1173, 1174 ЦК і враховує, що в цій справі відповідачем є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

У даній справі ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскаржуючи рішення та дії (бездіяльність) державних виконавців, а не з позовом про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, а тому підстав для задоволення скарги в цій частині не вбачається, у т.ч. і з огляду на те, що державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень.

Доводи скарги щодо зупинення стягнення по виконавчому листу через те, що, на думку ОСОБА_1 , було порушено право боржника на добровільне виконання рішення суду є безпідставними, з огляду на наступне.

Вичерпний перелік підстав для зупинення виконавчого провадження, визначений у ст.ст.37, 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути зупинено: у разі перебування боржника на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі, якщо рішення неможливо виконати без його участі.

У матеріалах справи відсутні докази повідомлення державного виконавця у будь-який спосіб (поданням заяви, направлення листа поштою чи за допомогою телефону) про перебування ОСОБА_1 на лікуванні чи неможливості з цих підстав виконати рішення суду.

Отже, судом достовірно встановлено та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні те, що зі сторони державного виконавця при виконанні судового рішення, де боржником є скаржниця ОСОБА_1 , дотримані всі вимоги Закону України «Про виконавче провадження» і державний виконавець діяв в межах наданих повноважень цим законом.

Судом не встановлено зі сторони державного виконавця перевищень своїх службових повноважень при виконанні судового рішення, де боржником була скаржниця ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) і за новими обставинами, - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст ухали суду складено 26.12.2022 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна