Справа № 643/3270/22
Провадження № 2-к/643/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши клопотання адвоката Савченко Олени Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання адвоката Савченко Олени Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області, в якому вона просить визнати Постанову суду у сімейних справах міста Лімассол від 30.05.2019, що не підлягає примусовому виконанню.

Процедура провадження у справах про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, унормована положеннями Глави 2 Розділу ІХ ЦПК.

Згідно ч. 2 ст. 472 ЦПК, до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Всупереч вказаних вимог, матеріали клопотання не містять офіційного документу про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, та його перекладу українською мовою.

Наданий суду переклад Постанови суду у сімейних справах міста Лімассол від 30.05.2019 та переклад апостілю також не містять даних щодо набрання рішенням законної сили.

При цьому суд звертає увагу, що посилання у Постанові на її негайне виконання само по собі не свідчить про набрання нею законної сили, оскільки негайне виконання судового рішення та набрання ним законної сили є різними правовими інститутами.

Таким чином, клопотання подано з порушенням вимог, визначених п. 2 ч. 2 ст. 472 ЦПК.

Згідно ч. 1 ст. 437 ЦПК, про надходження клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє заінтересовану особу і пропонує їй у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Як вбачається з копії рішення іноземного суду, крім заявника, позивачами у ньому також зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідачем - ОСОБА_4 .

Відповідно, вказані особи відносяться до кола осіб, які можуть бути заінтересовані у розгляді даної цивільної справи.

Проте будь-яких даних щодо місця проживання ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріали клопотання не містять, що унеможливлює виконання судом вимог ч. 1 ст. 437 ЦПК щодо повідомлення вказаних заінтересованих осіб про надходження клопотання.

Таким чином, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, оформлено з порушенням вимог, передбачених Главою 2 Розділу ІХ ЦПК.

Нормами Глави 2 Розділу ІХ ЦПК не врегульовано питання щодо наслідків подання клопотання, яке не відповідає вимогам зазначеної глави.

Згідно ч. 1 ст. 472 ЦПК клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Враховуючи наведене, суд застосовує положення ст. 466 ЦПК, якими врегульовано порядок розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК суд, встановивши, що клопотання (про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду) і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи наведене, суд на підставі ч. 4 ст. 466 ЦПК залишає без розгляду та повертає клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Одночасно суд роз`яснює заявнику, що залишення без розгляду та повернення клопотання не перешкоджає повторному зверненню із клопотанням до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення без розгляду та повернення клопотання (ч. 9 ст. 10, ч. 7 ст. 185, ч. 2 ст. 257 ЦПК).

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу особи, яка подала клопотання, на питання визначення підсудності даного клопотання.

Згідно матеріалів клопотання заявник ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана адреса відноситься до території Салтівського району м. Харкова, на яку поширюється територіальна юрисдикція Московського районного суду м. Харкова.

Заінтересовані особи знаходяться на території Київського району м. Харкова (Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради) та Шевченківського району м. Харкова (Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області).

Таким чином, підсудність клопотання визначена заявником за місцем її проживання.

Положеннями Глави 2 Розділу ІХ ЦПК не врегульовано підсудність розгляду клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи наведене та положення ч. 1 ст. 472 ЦПК, підсудність клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визначається за правилами ст. 464 ЦПК.

Згідно ст. 464 ЦПК, яка має назву «Суди, що розглядають справи про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду», питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Як вбачається з Постанови суду у сімейних справах міста Лімассол від 30.05.2019, відповідачем у вказаному документі, тобто особою, яка в разі примусового виконання рішення набуває статусу боржника, зазначений ОСОБА_6 , місце проживання або місцезнаходження майна якого в клопотанні не зазначені.

В самому клопотанні не обґрунтовано, на яких підставах заявник визначив підсудність даного клопотання саме Московському районному суду м. Харкова.

Таким чином, з доводів клопотання суд позбавлений можливості встановити підсудність даної справи Московському районному суду м. Харкова.

Керуючись ст. 258-261, 351-355, 464-466, 472 ЦПК, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Савченко Олени Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню залишити без розгляду та повернути разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Роз`яснити особі, яка подала клопотання, що повернення клопотання не перешкоджає повторному зверненню із клопотанням до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення без розгляду та повернення клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Суддя Крівцов Д.А.