Справа № 752/3498/22
Провадження № 2/752/5649/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
12 грудня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.
розглянувши у місті Києві в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -
у лютому 2022 року представник позивача - адвокат А.В.Білинова звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у розмірі 3600,00 грн та судових витрат у розмірі 4770 грн.
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, 07.02.2019 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Мазда» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2019 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем. Будучи причетним до ДТП ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Представник позивач зазначає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено на користь потерпілої особи 3600,00 грн страхового відшкодування, що підтвержується платіжним дорученням.
Враховуючи вищезазначене, до позивача після виплати страхового відшкодування у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 3600 грн.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 8 липня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 49) .
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, у встановлений строк відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
07.02.2019 О 18 год. 20 хв. по вул. І.Шевцова, 3 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MERSEDES - BENZ E200», д.н.з. НОМЕР_3 , не був уважний, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, після чого залишив місце ДТП. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.3 (б), 13.1, 12.3, 2.10 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2019 р. у справі № 761/7169/19, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КупАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 39-40).
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Водій ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишила місце ДТП.
В наслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 11 зв.).
26.02.2019 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування (а.с. 11).
На підставі страхового акту № ЦВ/19/0925 від 01.03.2019 року (а.с. 18) ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 3600 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ID-116705 від 01.03.2019 (а.с. 19).
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з абзацом «в» п.п.38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою вих. № 03/3000 від 10 липня 2020 року та просив відшкодувати затрати по виплаті страхової виплати в розмірі 3600 грн (а.с. 20). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 3600 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судом досліджений витяг з договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 (а.с. 41), ордер серія АІ № 444205 (а.с. 26), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 1205231 (а.с. 47), посвідчення адвоката № 6203/10 (а.с. 48), виписка з ЄДРЮОФОПГФ (а.с. 43), завдання - доручення від 15.04.2021 року (а.с. 22), акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 13.01.2022 року (а.с. 23), детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг) від 13.01.2022 року, та встановлено, що позивачем було витрачено 2500,00 грн. на правову допомогу.
В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2270,00 грн і витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача, оскільки, останнім надані достатні докази їх фактичного понесення в рамках розгляду даної справи.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 76-83, 133, 141, 258, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
позов товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя К.Г. Плахотнюк