Справа № 304/972/22 Провадження № 2-р/304/3/22
У Х В А Л А

28 грудня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Чепурнова В.О.,

з участю секретаря судового засідання Галас А.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2022 року у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просить роз`яснити третій абзац резолютивної частини вказаного рішення в частині «дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати при батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » як фактичне залишення дитини на самостійному утриманні та самостійному вихованні батька ОСОБА_1 . Мотивує заву тим, що з 29 серпня 2017 року по 29 червня 2022 року він перебував у шлюбі із ОСОБА_4 ; рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області 29 червня 2022 року шлюб між ними було розірвано та залишено дитину проживати разом з ним. Наразі дитина знаходиться на його повному та самостійному утриманні і вихованні, ОСОБА_2 самоусунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, а тому вихованням дитини він займається один. Вказує, що дитина часто хворіє і він вимушений їздити з нею за межі України для закупівлі медикаментів та інших необхідних речей, з метою чого при перетині державного кордону він пред`являв службовим особам митниці їх з донькою паспорти, оригінал свідоцтва про народження дитини, а також вказаного рішення суду. Однак у вересні 2022 року працівники державної прикордонної служби України при перетині кордону повідомили його, що надане ним рішення суду від 29 червня 2022 року є незрозумілим по своїй суті в частині залишення дитини на проживання з ним, через що він, на думку митників, не має право на перетин кордону як особа, що самостійно виховує дитину. На підставі наведеного просив задовольнити дану заяву про роз`яснення рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд заяви без його участі, підтримав вимоги такої у повному обсязі та просив задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 також не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку.

На підставі положень ст. 271 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2022 року шлюб, зареєстрований 29 серпня 2017 року у Перечинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 47, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвано, а дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати при батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як роз`яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Суд може роз`яснити рішення, лише коли необхідність у такому роз`ясненні зумовлена: нечіткістю судового рішення за змістом або коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання; роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладнена, оскільки спостерігається значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто роз`яснення рішення суду це засіб виправлення формальних недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року у справі № 823/867/16, від 21 серпня 2018 року у справі № 803/3805/15 тощо.

Окрім того слід зазначити, що суд вирішуючи питання про роз`яснення рішення суду, не може змінювати суті рішення, а також порядок та спосіб його виконання.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 22а-11177/08.

За загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16.

Отже, суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко або незрозуміло ним сформульовані, що, в свою чергу, позбавляє можливості його виконання. Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим як для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Таким чином, є дві умови, за яких роз`яснюється рішення: перша умова не можна змінювати зміст судового рішення, а друга якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобов`язано його виконувати і органу, який буде його виконувати.

Нормою ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2022 року зокрема було встановлено, що сторони уклали Договір про виховання та утримання дитини, нотаріально посвідчений 23 травня 2022 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Малинич Н.А., зареєстрований у реєстрі за № 968, згідно якого батьки досягли згоди, серед іншого, що після розірвання шлюбу між ними, зобов`язання по матеріальному забезпеченню доньки повністю покладаються на батька.

Всі вищевказані обставини суд вважає такими, як свідчать, що «визначення місця проживання дитини» за своєю правовою природою є невіддільним від поняття проживання дитини разом з батьком та фактичного виховання дитини особою, з якою вона проживає, що полягає у зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовку до самостійного життя.

Враховуючи наведене суд вважає за можливе задовольнити дану заяву та роз`яснити рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2022 року.

Керуючись ст. 258-260, 271 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

заяву задовольнити.

Роз`яснити рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2022 року та вказати, що залишення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проживанні при батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , включає в себе обов`язок батька виховувати та утримувати дитину.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Чепурнов В. О.