Справа № 278/3090/22
08 грудня 2022 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Касянчук Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
Позивач, через свого представника, звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що на праві спільної часткової власності їй належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач, але не проживає у ньому. Факт реєстрації місця проживання відповідача у згаданому житловому приміщенні перешкоджає позивачу реалізувати її право власності на будинок, яке включає в себе право розпорядження майном.
У зв`язку з наведеним, позивач просить суд позбавити відповідача права користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Представник позивача подав клопотання про доручення до матеріалів справи письмових доказів (а.с. 26) та про проведення розгляду справи без його участі; позовні вимоги підтримав та просив задовольнити; не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 30).
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим у зв`язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою (а.с. 24-25).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
На підставі договору дарування частини житлового будинку від 17.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріально округу Демецькою С. Л., зареєстрованого в реєстрі за № 3157 (а.с. 9-12) ОСОБА_1 є власником Ѕ ід. частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів № 317109819 від 08.12.2022 року, ОСОБА_1 є власником Ѕ ід. частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28-29).
З довідки Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 979 від 12.10.2021 року (а.с. 14) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично не проживає згідно акту про встановлення фактц не проживання № 54 від 12.10.2021 року (а.с. 13).
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачене право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що тривале не проживання відповідача, який не пов`язаний спільним побутом з позивачем, у належній останній частині житлового приміщення, має істотне значення, оскільки створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання майном, у зв`язку з чим, дослідивши питання дотримання балансу між захистом права власності позивача та захистом права відповідача на користування частини будинку, вважає за потрібне визнати останнього таким, що втратив право користування належною позивачу Ѕ часткою житлового будинку АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141, 280 ЦПК, ст. 391, ч. 2 ст. 406 ЦК України, суд
Задовольнити позовну заяву.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 13.12.2022 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: відомості у матеріалах справи відсутні.
Суддя О. М. Дубовік